ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 квітня 2021 року Справа № 5004/1546/12

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Ессел Аліни Ігорівни

та за відсутності представників учасників судового процесу, у зв`язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні його правонаступником

у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області, м. Луцьк

до відповідача Фізичної особи- підприємця Романенко Марини Володимирівни, м. Ківерці

про стягнення 3 294 грн. 76 коп.

Встановив: 25 березня 2021 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області за вх. №01-77/19/21 була зареєстрована заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про заміну сторони (стягувача) за наказом Господарського суду Волинської області від 25.12.2012р. №5004/1546/12-1 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області на правонаступника Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях.

В обґрунтування наявності підстав для заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні його правонаступником заявником засвідчувалось на тому, що на даний час повним правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованого Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області (відповідно до Наказів Фонду державного майна України від 06.03.2019р. № 232 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України", від 15.05.2019р. № 459 "Про визначення дня початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях") виступає Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, яке, в силу зазначених обставин, повинно виступати стягувачем у виконавчому провадженні №62225564 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №5004/1546/12-1 від 25.12.2012р.

Ухвалою суду від 25.03.2021р. відповідну заяву було прийнято до розгляду, розгляд клопотання призначено в судовому засіданні на 01 квітня 2021 року, запропоновано боржнику надати суду (за наявності) письмові пояснення по суті викладених у заяві обставин, документи в їх обґрунтування, явку представників учасників судового процесу в судове засідання визначено на розсуд останніх.

У встановлений судом день та час учасники судового процесу своїх представників в судове засідання не направили, пояснень стосовно заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому документі, боржник не надав.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 334 ГПК України, заява про заміну сторони її правонаступником розглядається в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Поруч з цим, частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Водночас порядок звернення до господарського суду, у тому числі, із заявами після вирішення справи по суті, регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України, у даному випаду ст. 334.

Положеннями ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд засвідчує, що саме заявник клопотання є особою, зацікавленою у своєчасному та правильному вирішенні його заяви, і враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, враховуючи встановлені законом строки розгляду заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, належне повідомлення учасників судового процесу про день та час проведення судового засідання, відсутність клопотань сторін, щодо процесу розгляду відповідної заяви та беручи до уваги законодавчий припис про те, що неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд приходить до висновку про можливість та необхідність розгляду та вирішення заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях в даному судовому засіданні за відсутності представників учасників судового процесу.

Оцінюючи клопотання про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні його правонаступником та його обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про підставність заяви та наявність підстав для її задоволення, зокрема, з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.12.2012р. у справі №5004/1546/12 позовні вимоги, було задоволено, постановлено стягнути з підприємця Романенко Марини Володимирівни на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області 3 200,65 грн. заборгованості та 94,11 грн. пені, а всього 3 294,76 грн., а також 1 609,50 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

25.12.2012р. на примусове виконання зазначеного рішення суду Господарським судом Волинської області було видано накази №5004/1546/12-1 та №5004/1546/12-2.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, і згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997).

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Gгеесе), від 19.03.1997, у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002, "Ясюнієне проти Литви" ( Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).

У справі "Кайсин проти України" (Kaysin and Others v.Ukraine) ЄСПЛ наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.

Статтею 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11.06.2020р. державним виконавцем Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було відкрито виконавче провадження №62225564 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №5004/1546/12-1 від 25.12.2012р. про стягнення з фізичної особи-підприємця Романенко Марини Володимирівни на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області 1 609,50 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Наказом Фонду державного майна України від 06.03.2019р. № 232 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" постановлено утворити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Львові, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Зазначеним наказом також визначено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Наказом Фонду державного майна України від 15.05.2019р. №459 "Про визначення дня початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях" визначено, що днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є 15 травня 2019 року.

Відомості про юридичну особу - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ().

Стягувачем у виконавчому провадженні №62225564 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області від 25.12.2012 року №5004/1546/12-1 є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області ().

Водночас, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області припинена з 01.12.2020 року.

За загальним правилом, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Водночас, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі (у тому числі на стадії виконання судового рішення) необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У статті 107 ЦК України зазначено, що комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Виходячи з наведених положень статті 107 ЦК України, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її злиття факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника. У вирішенні питань, пов`язаних з таким правонаступництвом, судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків (висновок про застосування норм права, який викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17).

Частиною 5 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Злиття вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

Таким чином, визначальною умовою для завершення процедури реорганізації шляхом злиття та правонаступництва є державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Отже, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях з 01.12.2020 року являється повним правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Відповідно до ст. 334 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

За визначених обставин, суд дійшов висновку, що право вимоги, в даному випадку, перейшло до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, яке, як заінтересована особа, має право звернутися та звернулось до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому документі його правонаступником.

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва.

Згідно до ч.1 ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, в даному випадку, на думку та переконання суду, в результаті правонаступництва до нового кредитора- Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях перейшли права і обов`язки кредитора у відносинах, а Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області вибуло із них, з огляду на що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях отримало право вимоги до боржника за судовим рішенням у даній справі.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст. ст. 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

1. Заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про заміну стягувача у наказі Господарського суду Волинської області від 25.12.2012р. за №5004/1546/12-1 у справі № 5004/1546/12 задовольнити.

2. Замінити у виконавчому документі - наказі Господарського суду Волинської області № 5004/1546/12-1 від 25.12.2012р. по справі № 5004/1546/12 стягувача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області (43000, місто Луцьк, Майдан Київський, будинок 9, ) на його правонаступника - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79007, місто Львів, вулиця Січових Стрільців, будинок 3, ).

Відповідно до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 01.04.2021р.

Суддя В. А. Войціховський