ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3/20

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/3/20

за позовом Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури, м. Біла Церква в інтересах держави в особі 1. Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ, 2. Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, м. Черкаси

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000», Автодорога Київ-Одеса 82 км.+500 м Терезинська селищна рада Білоцерківського району

про стягнення 21 490,03 грн.

Представники:

прокурор: Тарасенко А.С., посвідчення № 048847 від 18.12.2017;

від позивача 1: не з`явився;

від позивача 2: не з`явився;

від відповідача: Дячук М.В., довіреність № 38 від 12.02.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури (надалі-прокурор) звернувся до господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі 1. Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі-позивач 1), 2. Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області (надалі-позивач 2) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (надалі-відповідач) про стягнення 21 490,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог, прокурор посилається на те, що 15.03.2019 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області виявлено факт перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень осьових навантажень, установлених правилами дорожнього руху України та нарахована відповідна плата за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 712,15 євро, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України на день проведення розрахунку становить 21 490,03 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2020 відкрито провадження у справі № 911/3/20, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 05.02.2020.

30.01.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Агротрейд-2000» надійшов відзив № 18 від 28.01.2020 (вх. № 2111/0) на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що під час здійснення перевірки транспортний засіб, а саме: тягач марки DAF модель FT XF 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , на підставі Договору № 8 від 25.01.2019 перебував в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд» та використовувався у його підприємницькій діяльності. Також відповідачем зазначено, що використання відповідного транспортного засобу саме ТОВ «Фін-Агротрейд» підтверджується товарно-транспортною накладною серії 12ААЗ № 371555 від 14.03.2019, на підставі якої здійснювалось перевезення по маршруту с. Маньківка-с.Любашівка, в якій у графі «Автомобільний перевізник» вказано - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд».

04.02.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява № 29 від 03.02.2020 (вх. № 2486/20) про заміну первісного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд», яке судом не може бути задоволено, оскільки відповідно до ст. 48 ГПК України заміна первісного позивача належним здійснюється лише за клопотанням позивача.

В судовому засіданні 05.02.2020 під час розгляду справи № 911/3/20 було встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12.08.2019 прийнято до розгляду справу № 926/16/19 за позовом керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Приватного будівельно-виробничого підприємства «Новобуд-М» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортним засобом у сумі 24 747, 26 грн на підставі ч. 5, 6 ст. 302 Господарського процесуального кодексу України, оскільки учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення судом правил суб`єктної юрисдикції, також судом зазначено, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Станом на 05.02.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє судове рішення Великої Палати Верховного Суду за результатом розгляду справи № 926/16/19.

Ухвалою суду від 05.02.2020 провадження у справі № 911/3/20 було зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №926/16/19.

31.12.2020 через канцелярію суду від Білоцерківської місцевої прокуратури надійшло клопотання (вх. № 32159/20) про поновлення провадження у справі № 911/3/20, у зв`язку із залишенням без задоволення Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги Приватного будівельно-виробничого підприємства «Новобуд-М» у справі № 926/16/19, а тому відпали підстави, які зумовили зупинення провадження у справі № 911/3/20.

Ухвалою суду від 11.01.2021 поновлено провадження у справі № 911/3/20, підготовче засідання призначено на 27.01.2021.

21.01.2021 через канцелярію суду від Білоцерківської місцевої прокуратури надійшла відповідь № 39-170вих-21 від 20.01.2021 (вх. № 1451/21) на відзив на позовну заяву, в якій прокурор вказує на те, що під час проведення посадовими особами перевірки ні договору оренди, ні договору найму транспортного засобу надано не було, а отже й підстави вважати, що тягач марки DAF модель FT XF 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вибув із користування відповідача відсутні. Під час проведення перевірки водієм транспортного засобу також не були надані пояснення від якого підприємства він виступає водієм.

Ухвалою суду від 27.01.2021 підготовче засідання було відкладено на 15.02.2021.

08.02.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення № 33 від 05.02.2021 (вх. № 2972/21) на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких відповідач підтримуючи свої заперечення стверджує про те, що останній не є суб`єктом відповідальності у спірних правовідносинах, оскільки ТОВ «Агротрейд-2000» не виступало перевізником під час здійснення посадовими особами перевірки, а тягач перебував в оренді та використовувався у підприємницькій діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд».

Ухвалою суду від 15.02.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/3/20, справу призначено до розгляду по суті на 10.03.2021.

В судовому засіданні 10.03.2021 прокурором підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представники позивачів в судові засідання жодного разу не з`являлись, письмових пояснень з приводу позовних вимог, до суду не надіслали, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень; від позивача 1 надійшли клопотання про проведення засідань без участі представника позивача 1 та клопотання про відкладення; представник відповідача в судовому засіданні 10.03.2021 заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення прокурора та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно пп. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).

З огляду на викладене вище, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень є органом, наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Вказані вище норми Положення в частині надання позивачу прав на стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю свідчать про те, що на час звернення до суду прокурором вірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З наявного у матеріалах справи листа Управління від 23.08.2019 № 43098/39-24-19 вбачається, що останнє звернулось до прокуратури Київської області із проханням щодо можливості представництва інтересів держави в особі Управління про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування у розмірі 21 490,03 грн., адже Законами України Управління не наділено правом звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Враховуючи нездійснення Державною службою України з безпеки на транспорті та Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор, у межах своїх повноважень, має право на звернення до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті та Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області.

За таких обставин, суд визнає обґрунтованими мотиви прокурора наведені у позові щодо наявності у нього підстав для звернення із позовом у справі до суду з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 та від 12.02.2020 у справі № 926/16/19.

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, як самостійним структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспортні, 15.03.2019 на 210 км + 450 м автодороги Київ-Одеса здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу тягача марки DAF модель FT XF 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» та спеціалізованого напівпричіпа марки KRONE модель SDP 27, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_1 .

Вказана перевірка здійснювалась згідно щотижнево графіку проведення рейдових перевірок управління Укртраснбезпеки у Черкаській області у період з 11.03.2019 по 17.03.2019, затвердженого начальником управління Укртрансбезпеки у Черкаській області від 07.03.2019 та направлення на рейдову перевірку від 11.03.2019 № 004441.

Так, за результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено акт проведення перевіри додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.03.2019 № 135456, яким зафіксовано порушення ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39, 48 цього Закону, зокрема, відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженим органами, у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

Так, за результатами перевірки посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області складено довідку № 047195 від 15.03.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 15.03.2019 № 025619, талон (чек) зважування від 15.03.2019 №75191, якими зафіксовано перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень осьових навантажень, встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: навантаження на осі: 1) 6,85 т; 2) 13,00 т; 3) 10,40 т; 4) 6,55 т; 5) 14,10 т;, фактична маса склала 50,90 т, при нормативно допустимій 44 т (перевищення на 6,9 т.).

Нормативно допустимі осьові навантаження, тонн становлять: 1) 11,00 т на одиночну вісь (фактично 6,85 т); 2) 11,00 т на одиничну вісь (фактично 13.00 т, перевищення на 2 т); 3) 24,00 т на строєні осі (фактично 31,05 т, перевищення на 7,05 т). Нормативно допустима повна маса 44 т (фактична 50,90 т, перевищення на 6,9 т).

На підставі складених акту та довідки проведено розрахунок № 363 від 15.03.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 712,15 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку, становить 21 490,03 грн.

Під час перевірки був присутній водій ОСОБА_2 , який погодився із виявленими порушеннями та підписав акт проведення перевірки.

Однак, як стверджує прокурор нараховану плату за проїзд в розмірі 712,15 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку, становить 21 490,03 грн., власник автомобіля - ТОВ «Агротрейд-2000» в добровільному порядку не сплатив.

Поруч з цим, як повідомлено відповідачем, на час проведення перевірки транспортний засіб, а саме: тягач марки DAF модель FT XF 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , на підставі Договору № 8 від 25.01.2019 перебував в оренді та використовувався у підприємницькій діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд».

25.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд» (орендар) укладений Договір оренди транспортного засобу № 8.

Відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 договору оренди, у порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язався передати орендарю в тимчасове володіння та користування вантажний автомобіль (тягач), а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування такий автомобіль та сплачувати орендну плату.

Під автомобілем розуміється: марка - DAF, модель - FT XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип - спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, номер шасі НОМЕР_5 , рік випуску - 2006, колір - червоний.

Пунктами 4.1, 4.2 договору оренди встановлено, що строк найму становить до 31.05.2019 з моменту укладення даного договору. Якщо орендар до закінчення строку оренди не заявіть про намір припинити цей договір, то строк оренди автомобіля продовжується автоматично на один місяць.

Умовами п. 6.2.2 договору оренди визначено, що орендар взяв на себе обов`язок нести витрати, що виникають у зв`язку із комерційною експлуатацією автомобіля, у тому числі витрати на оплату пального та витрати пов`язані порушенням правил дорожнього руху в період експлуатації транспортного засобу протягом дії договору.

Умовами п. 9.1 договору визначено, що договір оренди набуває чинності з моменту його підписання та дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

25.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд» (орендар) підписаний Акт приймання-передачі автомобіля, за яким орендодавцем наданий, а орендарем прийнятий автомобіль, а саме: марка - DAF, модель - FT XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип - спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, номер шасі НОМЕР_5 , рік випуску - 2006, колір - червоний.

Звертаючись з даним позовом прокурор стверджує про порушення саме відповідачем Закону України «Про автомобільний транспорт», а також про те, що під час проведення посадовими особами перевірки ні договору оренди, ні договору найму транспортного засобу надано не було, а отже й підстав вважати, що тягач марки DAF модель FT XF 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вибув із користування відповідача, відсутні.

Враховуючи, що відповідач нараховану плату за проїзд автомобільними дорогами у зв`язку з виявленим фактом руху належного відповідачу транспортного засобу автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень без відповідного дозволу, в добровільному порядку не сплатив, прокурор звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача нарахованої плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в заявленому до стягнені розмірі 21 490,03 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з тих підстав, зокрема, що нести відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів повинно ТОВ «Фін-Агротрейд», позаяк на момент здійснення габаритно-вагового контролю належного відповідачу транспортного засобу та виявлення факту перевищенням вагових обмежень на такому транспортному засобі без відповідного дозволу, транспортний засіб знаходився в оренді та експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд» відповідно до Договору оренди транспортного засобу № 8 від 25.01.2019.

З огляду на зазначені підстави вимог та заперечень суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт», який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Частиною 7 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27 п. 5 Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

З наведених положень вбачається, що Укртрансбезпека та її територіальні органи, виконують функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховують відповідну плату за перевищення вагових або габаритних параметрів транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Частиною 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», що кореспондується з п. 2 Порядку № 1567 встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з ч. 14 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

У відповідності до п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 16 Порядку № 1567 (в редакції чинній на час здійснення перевірки) передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 21 Порядку № 1567 (в редакції чинній на час здійснення перевірки) визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за встановленою формою. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.

Згідно абз. 2 п. 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 (далі Порядок № 422) водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.

Відповідно до п. 5 Порядку № 422 у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за встановленою формою та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення (п. 6 Порядку № 422).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, що наведений в додатку до постанови, відповідно до якого, зокрема, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

З наведеного слідує, що на час здійснення перевірки одним із обов`язкових документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення як на договірних умовах так і для власних потреб, є зокрема, товарно-транспортна накладна, в якій, крім іншого, вписуються дані про автомобільного перевізника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), які встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до п. 2, 3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 4 Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб (п. 25 Правил).

У відповідності до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 (в редакції чинній на час здійснення перевірки) визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції чинній станом на час здійснення перевірки) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до підпункту 4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).

Відповідно до п. 15 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

У відповідності до п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з п. 27 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Пунктом 28 Порядку № 879 визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами. (стаття 7 Господарського кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 225 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Пунктом 37 Порядку № 879 передбачено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 926/16/19, від 12.02.2020 у справі № 917/210/19.

В підтвердження наявності правових підстав для нарахування саме відповідачу плати за проїзд автомобільними дорогами у зв`язку з виявленим фактом руху належного йому транспортного засобу автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень без відповідного дозволу, прокурор надає суду зазначені вище акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.03.2019 № 135456, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 15.03.2019 № 025619, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.03.2019 № 047195, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів до акту від 15.03.2019 № 363.

Судом встановлено, що на час здійснення посадовими особами Укртрансбезпеки перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів, належний відповідачу транспортний засіб щодо якого 15.03.2019 проведено перевірку, відповідно до Договору оренди транспортного засобу № 8 від 25.01.2019, укладеного між ТОВ «Агротрейд-2000» та ТОВ «Фін-Агротрейд», перебував в оренді ТОВ «Фін-Агротрейд».

Експлуатація автомобіля під час проведення посадовими особами перевірки саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд» підтверджується наявною в матеріалах справи товарно-транспортною накладною серії 12ААЗ № 371555 від 14.03.2019, в якій автомобільним перевізником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фін-Агротрейд». Зазначена ТТН була наявна під час здійснення перевірки, що не було спростовано прокурором та позивачем та була подана разом із позовною заявою до суду.

За таких обставин транспортний засіб на момент перевірки не перебував в користуванні відповідача, і як наслідок він не був перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та розділу 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 на час перевірки.

Прокурор стверджує, що під час проведення посадовими особами перевірки ні договору оренди, ні договору найму транспортного засобу надано не було, а отже й підстав вважати, що тягач марки DAF модель FT XF 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вибув із користування відповідача, відсутні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 798 Цивільного кодексу України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Відповідно до ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу (ст. 800 Цивільного кодексу України).

Положення ст. 801 Цивільного кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. Витрати, пов`язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач.

Доказів, які б підтверджували, що на момент здійснення габаритно-вагового контролю належного відповідачу транспортного засобу та виявлення факту перевищенням вагових обмежень на такому транспортному засобі без відповідного дозволу, відповідач у справі використовував належний йому транспортний засіб та був перевізником, зокрема, товарно-транспортна накладна, яка на момент здійснення перевірки у відповідності до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження» від 25.02.2009 № 207 є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення як на договірних умовах так і для власних потреб, прокурор та позивачі суду не надали.

Матеріали справи не містять доказів того, що водій ОСОБА_2 , який керував належним відповідачу транспортним засобом на час здійснення перевірки 15.03.2019 перебував у трудових чи інших відносинах з відповідачем у справі.

Відсутність зауважень водія в складених за результатами здійсненої перевірки актах про те, що він не є водієм ТОВ «Агротрейд-2000», не свідчить про те, що на час здійснення перевірки, перевізником та відповідальною особою за експлуатацію орендованого транспортного засобу був відповідач у справі та відсутність таких зауважень не є підставою для покладення відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів на власника транспортного засобу, а не на дійсного перевізника відповідальної особи в користуванні якого перебував транспортний засіб на час перевірки. Надане водієм під час перевірки свідоцтво про реєстрацію права власності жодним чином не свідчить про те, що транспортний засіб експлуатував відповідач, а не інша особа, свідоцтво є лише документом, що засвідчує використання водієм транспортного засобу на законних підставах.

Надані прокурором перелічені вище акти, на які він посилається в якості доказів, які підтверджують його вимоги до відповідача у справі, лише фіксують виявлений Укртрансбезпекою факт перевищенням вагових обмежень на належному відповідачу транспортному засобі без відповідного дозволу, але вказані докази не підтверджують твердження прокурора, що саме відповідач на час перевірки був перевізником та особою відповідальною за виявлені порушення.

Наведене в сукупності свідчить про недоведеність та безпідставність позовних вимог до відповідача у справі, оскільки прокурором та позивачами не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, виявлених під час перевірки 15.03.2019 належним йому транспортним засобом, який на час здійснення перевірки перебував в оренді ТОВ «Фін-Агротрейд» відповідно до Договору оренди транспортного засобу № 8 від 25.01.2019, укладеного між ТОВ «Агротрейд-2000» та ТОВ «Фін-Агротрейд», який був зазначений у ТТН як перевізник, а відтак і відсутність правових підстав для нарахування відповідачу плати за проїзд дорогами великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів у заявленому до стягненні розмірі та покладення на нього відповідальності з її відшкодування. Доказів протилежного суду не надано.

З огляду на зазначене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті та Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про стягнення плати за проїзд дорогами великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів у розмірі 21 460,03 грн.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на прокуратуру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті та Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про стягнення 21 460,03 грн., відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 01.04.2021.

Суддя О.О. Христенко