УХВАЛА

м. Київ

29.03.2021Справа № 910/4565/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» суми попередньої оплати за товар у розмірі 7038,00 грн. за Договором № 01/38 від 30.12.2016.

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» суми попередньої оплати за товар у розмірі 7038,00 грн. за Договором № № 01/38 від 30.12.2016.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

У своїй заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» вказує, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» наявне зобов`язання перед заявником щодо повернення суми попередньої оплати, сплаченої за поставку товару згідно Договору № 01/38 від 30.12.2016.

Частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Дослідивши матеріали поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» заяви про видачу судового наказу, суд встановив, що її підписано представником заявника Ю.Н. Мустафаєвим, однак в порушення імперативних приписів ст. 150 ГПК України будь-яких доказів на підтвердження повноважень вказаної особи на вчинення відповідних дій від імені заявника матеріали заяви не містять.

Окрім цього судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» не долучено до своєї заяви жодних документів (ні доказів сплати судового збору; ні копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі; ні документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги).

Так, відповідно до Акту відділу діловодства господарського суду міста Києва, складеного 22.03.2021 року, у матеріалах заяви про видачу судового наказу, що надійшла від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля», не виявлено додатків № 1-6.

Тобто, заявником направлено до суду лише текст заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст.150 ГПК України, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» про видачу судового наказу на підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.152 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи у сукупності все викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення суми попередньої оплати за товар у розмірі 7038,00 грн., на підставі п.1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник може звернутися до суду з такими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням при цьому вимог ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 76-78, 86, ч. 2 ст. 150, п. 8 ч. 1 ст. 152, 153 ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» суми попередньої оплати за товар у розмірі 7038,00 грн. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 29.03.2021.

Суддя К.В. Полякова