ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 справа № 914/93/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Чорної І.Б., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго»

про: стягнення 78088,80грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

в с т а н о в и в:

Господарським судом Львівської області розглядається справа №914/93/21 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» про стягнення 78088,80грн., з них: пеня у сумі 62 693,63 грн.; три проценти річних у сумі 7 169,29 грн.; інфляційні втрати у сумі 2 127,50 грн.; збитки у сумі 6 098,37 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №6569/18-КП-21 від 09.10.2018р. щодо своєчасної оплати за переданий газ.

Ухвалою від 19.01.2021р. суд постановив відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначити на 10.02.2021, викликати сторін у судове засідання.

10.02.2021р. на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, де зазначено про те, що позивачем позовні вимоги підтримуються, відзиву на позовну заяву не отримано, вказане клопотання зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№3227/21.

10.02.2021р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, де зазначено про неможливість забезпечити участь повноважного представника в судове засідання, при цьому зазначено, що останній не погоджується із позовними вимогами, вказане клопотання зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№3229/21.

У судове засідання 10.02.2021р. сторони участь повноважних представників не забезпечили. Ухвалами Господарського суду Львівської області від 10.02.2021р. в порядку ст.ст.120-121 ГПК України сторони у справі викликались в судове засідання у цій справі та розгляд справи було відкладено на 03.03.2021р. о 11:30год.

10.02.2021р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№3608/21, в якому відповідач вимоги позивача заперечив, вказавши, що заборгованість за природний газ відсутня, затримка розрахунків виникає з незалежних від господарської діяльності підприємства обставин, водночас, незважаючи на визнання відповідачем факту здійснення несвоєчасних оплат за природний газ, відповідач у відзиві просить суд зменшити розмір пені на 90% від заявленої до стягнення суми. В обґрунтування клопотання щодо зменшення розміру пені відповідач покликається на збитковість підприємства, інформація щодо якої наведена в звіті та балансі за 2020 рік, покликається, що є комунальним підприємством, єдиним джерелом доходу є надходження оплат від споживачів, серед яких населення та бюджетні установи.

18.02.2021р. на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка зареєстрована відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№3841/21, в якій позивач зазначає, що важкий фінансовий стан відповідача не є винятковою обставиною, не є підставою для звільнення від відповідальності.

24.02.2021р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, де зазначено про те, що позивачем позовні вимоги підтримуються, надано відповідь на відзив, вказане клопотання зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4401/21.

01.03.2021р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, де зазначено про неможливість забезпечити участь повноважного представника в судове засідання, при цьому зазначено про необхідність надати додаткові пояснення по справі, вказане клопотання зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№3229/21.

У судове засідання 03.03.2021р. сторони участь повноважних представників не забезпечили.

Ухвалами Господарського суду Львівської області від 03.03.2021р. в порядку ст.ст.120-121 ГПК України сторони у справі викликались в судове засідання у цій справі та розгляд справи було відкладено на 17.03.2021р. о 12:00год.

17.03.2021р. на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі повноважного представника, де зазначено про неможливість забезпечити участь повноважного представника в судове засідання, при цьому просить задоволити клопотання про зменшення пені на 90%, вказана заява зареєстрована відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№6461/21.

В судовому засіданні 17.03.2021 р. прийняв участь представник позивача в режимі відеоконференції, котрий позовні вимоги підтримав повністю.

Протокольною ухвалою суду від 17.03.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 24.03.2021 р. о 12:30 год.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.03.2021р. в порядку ст.ст.120-121 ГПК України відповідач у справі викликався в судове засідання у цій справі та його було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду спору по суті.

24.03.2021р. в судовому засіданні участь повноважних представників сторін не забезпечено.

Позиції сторін у справі:

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №6569/18-КП-21 від 09.10.2018р. щодо своєчасної оплати за переданий газ.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначив про відсутність підстав для зменшення розміру пені, заявленої до стягнення з відповідача, вказавши, що: відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання; забезпечення виконання зобов`язання неустойкою сторонами погоджено умовами договору; відповідачем не доведено винятковості випадку для зменшення пені; позивач вказав, що АТ «НАК «Нафтогаз України» є підприємством державного сектору економіки та є об`єктом, що має стратегічне значення для держави, а відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ може спричинити значні соціально та економічно негативні наслідки для інших споживачів природного газу.

Відповідач, заперечуючи вимоги позивача, одночасно вказує, що заборгованість за природний газ відсутня, затримка розрахунків виникає з незалежних від господарської діяльності підприємства обставин, проте одночасно просить суд зменшити розмір пені на 90% від заявленої до стягнення суми. В обґрунтування клопотання щодо зменшення розміру пені відповідач покликається на збитковість підприємства, інформація щодо якої наведена в звіті та балансі за 2020 рік, покликається, що є комунальним підприємством, єдиним джерелом доходу є надходження оплат від споживачів, серед яких населення та бюджетні установи.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів та матеріалів справи, пояснень представника позивача, суд встановив наступне:

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 р. № 226 змінено тип публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Згідно ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) та Комунальним підприємством «Бориславтеплоенерго» (далі - відповідач) 09.10.2018 укладено договір № 6569/18-КП-21 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 до договору з урахуванням Додаткової угоди від 18.03.2019 №6 до Договору), Позивач передає Відповідачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 замовлений Відповідачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 240,325 тис.куб.м., в тому числі по місяцях, перелік яких із зазначенням обсягу (об`єму) наведено в п. 2.1 Договору.

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 603 969,66 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу .

Відповідно до пункту 6.1 Договору (з 01.12.2018 - пункту 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4), оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2 Договору (з 01.12.2018 - пунктом 7.2 Договору в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4) визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно п. 6.1 Договору, Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до Додаткової угоди від 26.11.2020 № 4 до Договору, пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2,3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій ПІДП.2) п.6.4 цього Договору застосовуються Сторонами з дня зазначеного в повідомленні Постачальника, яке направляється на електронну адресу Споживача, зазначену в пункті 12 цього Договору та розміщується на офіційному сайті Постачальника.

Відповідно до повідомлення №26-1751/1.17-19 від 21.02.2019 Постачальник повідомив Споживача, що «з 01 березня 2019 року застосовуються наступні пункти відповідних Договорів;пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абзі)підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договорів з 01 березня 2019 року Сторонами не застосовуються.

Відповідно до додаткової угоди №5 від 15.03.2019 до Договору з 01 березня 2019 року застосовуються наступні пункти відповідних Договорів: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9,3.13,5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абзі) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договорів з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Пунктами Договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, наступне.

Пунктом 3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4) передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Відповідачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п.2.1 Договору), Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки в порядку, визначеному п.5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4).

При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу. Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати

замовлений обсяг природного газу на цей період.

Відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = ( У ф - У п ) х Ц х К ,

де: Уф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Позивачем Відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Уп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору:

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4) передбачено, що

відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається О куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

- Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати Позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4), відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати Позивачу збитки, розраховані відповідно до п.3.13 Договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4), Позивач має право вимагати від Відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору почали діяти з 01.03.2019р.

Відповідно з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання

природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Уф-Уп)хЦхК,

де: Уф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу

протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Уп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 18.03.2019 року), постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 55,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 46,707 тис.куб.м.

Таким чином, Відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 8,293 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-954-19 від 16.05.2019р. змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 20.11.2019 за вих.№ 26-3721-19 , якою Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 1897,30 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу (55,000 куб.м.) та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за Договором (46,707 куб.м.), згідно детального розрахунку наданого у додатках.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 18.03.2019 року) Постачальник передає Споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 27,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 7,937 тис.куб.м.

Таким чином. Відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 19,063 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-2066-19 від 12.06.2019 р., змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 20.11.2019 за вих.№ 26-3722-19, якою Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 4 201,07 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу (27,000 куб.м.) та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором (7,937куб.м.), згідно детального розрахунку наданого суду. Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що Відповідач свої зобов`язання з оплати природного газу, переданого впродовж жовтня 2018 - квітня 2019, виконав у повному обсязі, але з порушенням строків оплати, визначених договором.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати природного газу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 62 693,63 грн., три проценти річних в розмірі 7 169,29 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 127,50 грн., збитки у розмірі 6 098,37 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач на підставі пункту 7.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018 нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 62 693,63 грн.

Дослідивши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

У зв`язку із порушенням відповідачем строку оплати природного газу, встановленого п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018, вимога позивача про стягнення з відповідача 62 693,63 грн. пені підлягає до задоволення.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач заявив також до стягнення три проценти річних в розмірі 7 169,29 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 127,50 грн.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд встановив, що розрахунки є арифметично правильними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, стягненню з відповідача у зв`язку із порушенням строку виконання зобов`язання з оплати вартості природного газу підлягає 7 169,29 грн. трьох процентів річних, 2 127,50 грн. інфляційних втрат.

Позовна заява містить також вимогу про стягнення з відповідача збитків в розмірі 6 098,37 грн., нарахованих на підставі п. 3.13. договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4.

Стаття 623 ЦК України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Стаття 22 ЦК України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Відсутність належних доказів на підтвердження реальності вчинення АТ "НАК "Нафтогаз України" витрат на компенсацію Оператору ГРМ (оператор газорозподільних мереж) вартості природного газу та недоведення зменшення майна АТ "НАК "Нафтогаз України" у результаті врегулювання небалансу, спричиненого меншим обсягом спожитого природного газу КП "Бориславтеплоенерго", є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 6 098,37 грн збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов`язань за договором, відтак заявлені вимоги є необгрунтовані.

Щодо заявленого Відповідачем клопотання про зменшення заявленого розміру пені, суд зазначає наступне:

Частиною 1 ст.550 ЦК України встановлено, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

В свою чергу, право господарського суду зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, безпосередньо визначається дефініціями ч. 1 ст. 233 ГК України та ч.3 статті 551 ЦК України, про те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарський суд не застосовує матеріальний закон в частині врахування значного розміру неустойки, як критерій для її зменшення порівняно з розміром збитків кредитора, оскільки не встановлював наявність у позивача збитків через порушення відповідачем зобов`язань за Договором у спірний період. Нафтогаз України, заперечуючи проти зменшення розміру пені, не скористався правом подати докази на підтвердження доводів про те, що таке зменшення зумовить порушення балансу, про який йдеться у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

В свою чергу, право суду зменшити розмір неустойки матеріальний закон пов`язує з наявністю також інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, суд приймає до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

За визначенням ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Разом з тим, у застосуванні цієї статті до відповідача, господарський суд виходить з наступного.

У п.3.4 мотивувальної частини Рішення КСУ від 20 червня 2007 року N 5-рп/2007 у справі 1-14/2007 (справа щодо кредиторів підприємств комунальної форми власності) зроблено висновок, що однією з найважливіших цілей діяльності місцевого самоврядування є забезпечення нагальних потреб населення територіальної громади у комунальних та інших невідкладних послугах соціального характеру, наприклад, з водопостачання, опалення, вивезення сміття та відходів тощо.

Якщо головною метою суб`єкта господарювання в комунальному секторі економіки є виробництво продуктів чи послуг для задоволення нагальних потреб жителів відповідної територіальної громади, наприклад, з водопостачання, опалення, вивезення сміття та відходів тощо, то його організаційно-правовою формою має ставати комунальне унітарне підприємство.

Конституційний Суд України, аналізуючи положення частини восьмої статті 5 Закону України 2343-12, наголошує, що комунальні унітарні підприємства є суб`єктами господарювання, які надають життєво необхідні послуги населенню, і в основі їх діяльності покладені інтереси територіальної громади.

Таким чином, при забезпеченні потреб територіальної громади такі підприємства керуються іншими мотивами ніж прибутковість, оскільки визначена органом місцевого самоврядування мета діяльності таких підприємств не залежить від економічних ризиків і витрат на неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 та ч.1,ч.4 ст. 63 Господарського кодексу України унітарні комунальні підприємства діють на основі комунальної власності територіальної громади.

Як вимагає частина 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Також діяльність підприємства залежить від здійснення розрахунків за надані комунальні послуги усіма споживачами, зокрема населенням, проте відповідачем не подано доказів щодо вжиття ним заходів відносно зменшення дебіторської заборгованості.

Оскільки одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер, зменшення розміру пені на 90 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, тому заявлене відповідачем клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як доказ сплати судових витрат позивач подав платіжне доручення № від 28.12.2020р. про сплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

З підстав наведеного, розподілу між сторонами підлягає 2 102,00 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Доказів понесення інших судових витрат, окрім сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору, станом на момент прийняття рішення позивачем суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 937,84 грн. (71 990,43 грн) сума підлягає стягненню)/ 78 088,90 грн.(заявлено до стягнення)* 2 102,00 (сума судового збору, що підлягає розподілу між сторонами)= 1 937,84 судового збору.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бориславтеплоенерго" (місцезнаходження: 82300, Львівська область, місто Борислав, вул. Коваліва, будинок 52А, ідент. код: 13809128) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6, ідент. код: 20077720) 62 693,63 грн пені, 7 169,29 грн 3% річних, 2 127,50 грн інфляційних втрат та 1937,84 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб - адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 29.03.2021 р.

Суддя М.Р. Король