ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Справа № 915/137/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Шишковського М.Б.-ордер Серія АІ №1091564 від 24.02.2021(в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду),

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" (юридична адреса: 04212, м.Київ, вул.Маршала Тимошенко, буд.9, ; поштова адреса: 03062, м.Київ, пр.Перемоги, буд.67, корп."G", офіс.309-310; електронна адреса: ),

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП:20915546),

про: стягнення заборгованості у розмірі 225682,86 грн, -

в с т а н о в и в:

04.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №2701 від 27.01.2021 (вх.№1723/21), в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" заборгованість у розмірі 225682,86 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання товару №53-123-01-20-06198 від 16.03.2020, з яких: 215136,0 грн основного боргу, 6727,46 грн збитків від інфляції та 3819,40 грн - 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору на постачання товару №53-123-01-20-06198 від 16.03.2020 відповідач не здійснив оплату за товар у повному обсязі, у зв`язку з чим позивачем було також нараховано збитки від інфляції та 3% річних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 - справу №915/137/21 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 09.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03.03.2021.

01.03.2021 від ТОВ "Далгакиран компресор Україна" до суду надійшли пояснення №326 від 24.02.2021 (вх.№3125/21) щодо нарахування збитків від інфляції та 3% річних із зазначенням періодів нарахувань.

02.03.2021 від ДП "НАЕК" Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська атомна електрична станція" на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №32/230 від 01.03.2021 (вх.№ЕП:3188/21), в якому останній зазначає, що у зв`язку із зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП "НАЕК" Енергоатом", а саме зменшенням обсягу відпуску електроенергії, зросла фінансова криза неплатежів, що призвело до несплати у передбачені договором терміни за поставлений товар. Відповідач звертає увагу суду, що вина як підстава для відповідальності ДП "НАЕК" Енергоатом" в особі ВП ЮУ АЕС відсутня. Відповідач не ухилявся від сплати основної суми заборгованості, а став заручником обставин викликаних кризою неплатежів.

03.03.2021 від ДП "НАЕК" Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська атомна електрична станція" на електронну адресу суду надійшло клопотання (вх.№ЕП:3279/21) про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги та просить суд в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з 13200,0 грн зменшити до 1000,0 грн.

03.03.2021 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.03.2021.

10.03.2021 від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання б/н від 05.03.2021 (вх.№ЕП:3577/21), в якому просить суд розгляд справи 17.03.2021 проводити без участі його представника.

У судовому засіданні 17.03.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

16.03.2020 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" (покупець, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" (постачальник, позивач у справі) укладено Договір на постачання товару №53-123-01-20-06198 (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CРV 09210000-4 по ДК 021:2015 - Мастильні засоби (Олива компресорна) (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до договору №1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

Згідно до п.1.3 Договору сторонами визначено, що місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ. Загальна вартість товару складає 215136,0 грн з ПДВ (п.2.1 Договору).

У відповідності до п.2.2 Договору за даним договором оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Згідно п.3.1 Договору постачання здійснюється на протязі 20 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.04.2020 на умовах: DDP м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство" або ВП ЮУ АЕС відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Пунктом 3.2 Договору сторонами визначено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН;

- документ, підтверджуючий якість товару (оригінал або копія завірена мокрою печаткою постачальника);

- паспорт безпеки речовини (копія завірена мокрою печаткою постачальника).

Відповідно до п.3.3 Договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

У відповідності до п.5.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС".

Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою. Дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2021 (п.п.12.1, 12.2 Договору).

Судом встановлено, що на виконання п.1.1 Договору між сторонами було складено та підписано Специфікацію №1 (Додаток №1 до договору), якою визначено найменування товару, кількість, асортимент та ціну (т.1 а.с.16).

На виконання умов Договору та Додатку №1 до нього позивачем було поставлено товар відповідачу на загальну суму 215136,0 грн, що підтверджується видатковою накладною №1996 від 02.04.2020 на загальну суму 215136,0 грн з відміткою про отримання товару відповідачем - 03.04.2020 (т.1 а.с.17).

17.04.2020 податкову накладну зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних за № (т.1 а.с.18-19).

Факт отримання товару на вище зазначену суму відповідачем не заперечується. Претензій щодо якості поставленого товару на адресу позивача від відповідача не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання з оплати придбаного ним товару за Договором у сумі 215136,0 грн не здійснив, що призвело до утворення заборгованості на вказану суму.

26.10.2020 відповідачем на лист-вимогу щодо оплати боргу за поставлену продукцію №217/11 від 29.09.2020 на адресу позивача направлено відповідь на вимогу №07/177714 від 26.10.2020, в якій він повідомив, що на сьогоднішній час в зв`язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП "НАЕК "Енергоатом", суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії виникла фінансова криза неплатежів. На підставі Окремого доручення №15 від 30.04.2020 ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач просить позивача розглянути можливість перенесення термінів виконання договірних зобов`язань, в частині сплати по договору за раніше поставлені ТМЦ, на максимально можливі терміни (т.1 а.с.20).

Позивач у позові зазначає, що відповідач станом на день подання позову зобов`язання зі сплати заборгованості не виконав.

Отже, загальна сума прострочення відповідачем з оплати за поставлений йому товар за Договором на постачання товару №53-123-01-20-06198 від 16.03.2020 склала 215136,0 грн, що стало підставою звернення позивача до суду.

Станом на час розгляду справи, відповідач не надав суду доказів оплати заборгованості за поставлений йому товар на загальну суму 215136,0 грн.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 ГК України).

Частинами 1, 2 ст.180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За приписами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання за спірним договором щодо повної та своєчасної оплати за поставлений йому товар, останній, у порушення приписів ст.ст.73, 74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 215136,0 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем також нараховано та заявлено до стягнення збитки від інфляції у розмірі 6727,46 грн за період з липня 2020 року по січень 2021 року та 3% річних у розмірі 3819,40 грн за період з 26.06.2020 по 27.01.2021 (т.1 а.с.53-54).

Здійснивши розрахунки збитків від інфляції за допомогою програмного комплексу Законодавство судом визначений розмір збитків від інфляції на суму заборгованості 215136,0 грн в розмірі 9163,09 грн за період з липня 2020 року по січень 2021 року (індекс інфляції становить 104,2592072%).

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню підлягають збитки від інфляції у загальній сумі 9163,09 грн.

Оскільки, позивач просить стягнути з відповідача збитки від інфляції в сумі 6727,46 грн, суд, враховуючи принцип диспозитивності, не може вийти за межі позовних вимог, тому стягненню з відповідача підлягають збитки від інфляції в сумі 6727,46 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних (т.1 а.с.54), судом розмір нарахованих 3% річних уточнено, виходячи з наступного розрахунку:

- за період з 26.06.2020 по 31.12.2020 (189 дн.), виходячи із суми боргу 215136,0 грн: 215136,0 грн х 3% х 189 дн. / 366 дн. = 3332,84 грн.;

- за період з 01.01.2021 по 27.01.2021 (27 дн.), виходячи із суми боргу 215136,0 грн; 215136,0 грн х 3% х 27 дн. / 365 дн. = 477,43 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню підлягають 3% річних у загальній сумі 3810,27 грн, а в задоволені вимог в частині стягнення 9,13 грн 3% річних позивачу слід відмовити.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

До того ж позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13200,0 грн.

Відповідно до положень ч.1 та п.1) ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

За частинами 3, 4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав суду:

- договір №101/19 про надання правової допомоги від 22.04.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" та Адвокатським об`єднанням "Пленум" в особі керуючого партнера адвоката - Шишковського Миколи Борисовича;

- платіжне доручення №14382 від 26.01.2021, що підтверджує сплату позивачем адвокату наданої правової допомоги у розмірі 13200,0 грн.

- додаткову угоду №10 від 24.12.2020 до вказаного договору, якою внесли зміни до п.3.1 Договору, виклавши в наступній редакції "3.1. Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2021 року";

- додаткову угоду №12 від 18.01.2021 до вказаного договору, якою сторони визначили, що вартість правової допомоги щодо стягнення заборгованості за поставлений товар згідно видаткової накладної №1996 від 02.04.2020 з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом" становить 13200,0 грн (п.1);

склад послуг та кількість витраченого часу розподіляються наступним чином: детальний аналіз матеріалів та формування правового висновку - 2 години; підготовка та супровід розгляду позовної заяви - 10 годин; вартість послуг (гонорар) складає: 12 годин*1100,0 грн = 13200,0 грн (п.3.2.); сторонами передбачена попередня оплата в розмірі 100% вартості послуг (гонорару) після підписання Додаткової угоди (п.4.1.).

Судом встановлено, що представником позивача в Господарському суді Миколаївської області був адвокат Шишковський Микола Борисович, відомості про якого розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України, який діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія АІ №1091564 від 24.02.2021 (т.1 а.с.42).

Відповідач в клопотанні б/н від 03.03.2021 (вх.№ЕП:3279/21 від 03.03.2021) не погоджується із заявленими позивачем витратами на правничу допомогу та просить суд зменшити витрати до 1000,0 грн, посилаючись на те, що заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності.

Також відповідач вказує, що позивачем не доведено надання йому послуг адвокатом на суму 13200,0 грн, оскільки вартість адвокатських послуг за Додатковою угодою №12 від 18.01.2021 про надання професійної правничої допомоги, має не співмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт зазначених в позовній заяві, так як наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які долучені до справи №915/137/21; проведено мінімум аналітичної роботи адвоката; витрати на професійну правничу допомогу не співмірні зі складністю справи №915/137/21; ціною позову.

Представник позивача у судовому засіданні 17.03.2021 підтвердив суму витрат на професійну правничу допомогу до стягнення з відповідача у розмірі 13200,0 грн в повному обсязі та вважає, що клопотання відповідача підлягає залишенню судом без розгляду, оскільки відповідачем було пропущено строк на його подачу.

Судом встановлено, що відповідачем 15.02.2021 було отримано ухвалу від 09.02.2021 про відкриття провадження у справі, п.5 якої запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов. Тобто, відповідачу необхідно було подати вказане клопотання в строк до (15.02.2021 + 15 дн.). Відповідачем направлено клопотання на електронну пошту суду 03.03.2021, тобто з прострочкою в 1 день.

Суд вважає за необхідне прийняти заперечення відповідача, викладені у клопотанні про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги б/н від 03.03.2021 (вх.№ЕП:3279/21) незважаючи, що вони подані пізніше на 1 календарний день з дня отримання ухвали суду від 09.02.2021, з метою недопущення надмірного формалізму.

Судом приймається до уваги, що згідно ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12) ч.3 ст.2 ГПК України).

Водночас за змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).

Суд, розподіляючи витрати за послуги адвоката, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи Договір №101/19 про надання правової допомоги від 22.04.2019 з урахуванням Додаткових угод до нього, без зазначення в ньому конкретного переліку послуг, які надано, із зазначенням кількості витраченого часу на кожну з них, а також встановлений в ньому фіксований розмір адвокатських послуг у вигляді строго встановленої суми - 13200,0 грн, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При визначенні обсягу витрат на адвоката судом взято до уваги наступне:

- рівень складності справи (поставка товару відбулась по одній видатковій накладній; складність розрахунків незначна);

- кількість та тривалість судових засідань, у яких адвокат брав участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду складає два засідання: 03.03.2021 (25хв.) та 17.03.2021 (33хв.);

- вказаний у Додатковій угоді №12 від 18.01.2021 час, витрачений на підготовку та супровід розгляду позовної заяви адвокатом, значно збільшений зважаючи на кількість та складність документів, які містяться у справі.

За вказаних обставин, суд вважає, що обсяг витрат на адвоката в розмірі 13200,0 грн є непропорційним до предмету спору та ціни позову.

Тому, суд вважає за необхідне обмежити обсяг витрат на правничу допомогу сумою у розмірі 6000,0 грн, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У відшкодуванні витрат на правничу допомогу в решті заявленої позивачем суми слід відмовити.

Враховуючи викладене, покладенню на відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 126, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП:20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" (04212, м.Київ, вул.Маршала Тимошенко, буд.9, ) 215136,0 грн основного боргу, 6727,46 грн збитків від інфляції, 3810,27 грн - 3% річних, 3384,90 грн судового збору та 6000,0 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 29 березня 2021 року.

Суддя М.В. Мавродієва