ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 березня 2021 року Справа № 903/976/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Буг

про стягнення 1 116 337,09 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Яремчук В. В., ордер серія ВН № 070795 від 25.09.2020;

від відповідача: н/з.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Встановив:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер звернулося до господарського суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Буг в якому просить стягнути 1116337,09 грн, з них 812868,11 грн заборгованості за договором поставки № В192-11/20ВЛ від 29.11.2019, 203217,03 грн штрафу, 60967,04 грн курсової різниці, 39284,91 грн 36 % річних.

На обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №В192-11/20ВЛ від 29.11.2019 в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, у зв`язку з чим позивачем на підставі п. 7.2.1 договору нараховано штраф в розмірі 25 % від суми простроченого грошового зобов`язання, відповідно до п. 7.2.3 - 36 % річних від простроченої суми та курсову різницю.

Ухвалою суду від 30.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.01.2021, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.01.2021 відкладено підготовче засідання на 16.02.2021; ухвалою суду від 16.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.03.2021.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 01.03.2021 судове засідання по справі № 903/976/20, призначене на 01.03.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Костюк С. В. у відпустці.

Ухвалою суду від 16.03.2021 повідомлено сторін про проведення судового розгляду по суті 30.03.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині штрафу, відсотків річних та курсової різниці підтримав з підстав викладених у позові, вказав, що відповідачем, після відкриття провадження у справі, проведено оплату основного боргу на суму 812868,11 грн, а тому просить це врахувати при прийняті рішення.

Відповідач відзиву на позов не надав, в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча вчасно та належно був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повернутими на адресу суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Оскільки явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,-

в с т а н о в и в:

29.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер (Постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Буг" (Покупець) укладено договір поставки № В192-11/20ВЛ.

Згідно п. 1.1 договору в строки, визначені договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця засоби захисту рослин, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені в специфікаціях додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна ціна договору вираховується як сума вартостей усіх партій товару (згідно відповідних специфікацій), переданих Постачальником у власність Покупцю.

Відповідно до пункту 2.2 договору Покупець проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії товару будуть обговорюватись сторонами у кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору.

Сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення такої оплати за договором Покупцем ціни товару (її неоплаченої частини).

Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати Покупцем ціни товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної (п. 2.3.2 договору).

Правило визначення курсу валют за договором - курс валют визначається за даними сайту httр://finance.uа, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за договором (п. 2.3.3 договору).

Сторони погодили, що уразі відсутності за даними сайту httр://finance.uа курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним Сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ "Ощадбанк" (МФО 315784) (п. 2.3.4 договору).

29.11.2019 сторони підписали Додаток №1 до договору, 17.04.2020 - Додаток №3, 26.08.2020 - Додаток №4, 27.08.2020 - Додаток №5, 27.08.2020 - Додаток №6, 27.08.2020 - Додаток №7, 26.08.2020 - Додаток №8, 27.08.2020 - Додаток №9, 31.08.2020 - Додаток №10, 31.08.2020 - Додаток №11, 31.08.2020 - Додаток №12, 31.08.2020 Додаток № 13, якими встановили назву товару, кількість, ціну, загальну вартість товару, терміни поставки та календарний графік платежів, курс долара США (а.с.9-14).

На виконання умов договору поставки № В192-11/20ВЛ від 29.11.2019 позивачем було поставлено товар відповідачу на суму 812868,11 грн, що підтверджується видатковими накладними:

№7652 від 29.11.2019 на суму 134770,50 грн;

№2051 від 17.04.2020 на суму 39259,32 грн;

№5728 від 31.08.2020 на суму 4504,32 грн;

№5729 від 31.08.2020 на суму 1266,24 грн.;

№5730 від 31.08.2020 на суму 9223,38 грн;

№5734 від 31.08.2020 на суму 39813,12 грн;

№5735 від 31.08.2020 на суму 14931,84 грн;

№5762 від 31.08.2020 на суму 22659,60 грн;

№5763 від 31.08.2020 на суму 24374,16 грн;

№5764 від 31.08.2020 на суму 61514,16 грн;

№ 5765 від 31.08.2020 на суму 211741,26 грн;

№ 6267 від 09.09.2020 на суму 94957,44 грн;

№ 6268 від 09.09.2020 на суму 153852,77 грн (накладні містять посилання на договір та відмітку відповідача про отримання товару) (а.с.15-21).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За загальними нормами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору ,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В даному випадку сторони визначили строки оплати товару в додатках до договору

Оскільки відповідач погасив заборгованість за поставлений товар після відкриття провадження у справі, що підтверджується випискою з руху коштів від 15.02.2021 на суму 394525,38 грн та платіжним дорученням № 71 від 17.03.2021 на суму 443893,65 грн, з призначенням платежу «платіж згідно договору № В192-11/20ВЛ від 29.11.2019», то в частині стягнення основної суми боргу провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 39284,91 грн курсової різниці суд зазначає наступне.

Згідно даних сайту https://finance.ua/, курс продажу валют до гривні, встановлений на Міжбанківському валютному ринку України станом на 18.12.2020, становить 28,00 грн за 1 дол.США та 34,27 грн за 1 Євро, стягнення курсової різниці встановлено умовами договору поставки від 29.11.2019 та додатками до нього.

Суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 39284,91 грн курсової різниці, а відтак дана вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення 203217,03 грн штрафу, то дана підставна та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст.2 ГК України.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2.1. договору сторони передбачили, що Покупець несе відповідальність за затримку з оплатою Постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу.

Щодо вимоги позивача про стягнення 60967,04 грн 36 % річних, то дана підставна та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 7.2.3. договору та відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, Покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми.

Суду не надано доказів, які б свідчили про розірвання (припинення) договору поставки № В192-11/20ВЛ від 29.11.2019 року; також відповідачем не надано будь-яких заперечень щодо проведених позивачем нарахувань курсової різниці, штрафу, відсотків річних.

Згідно з п.5.1 договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, заборгованість за товар погашена після пред`явлення позову, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Закрити провадження у справі на суму 812868,11 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буг" (вул. Зелена,24, с. Коритниця, Володимир-Волинський р-н, Волинська обл, 44711, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (вул. Котляревського,7, м.Волочиськ, Волочинський район, Хмельницька обл, 31200, ) 303468,98 грн, з них 203217,03 грн штрафу, 60967,04 грн курсової різниці, 39284,91 грн - 36% річних, а також 16745,06 грн витрат по судовому збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

06.04.2021.

Суддя С. В. Костюк