РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2021Справа № 910/1289/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/1289/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна комерційна нерухомість 2019"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

29 січня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" (позивач) надійшла позовна заява № 13 від 25.01.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна комерційна нерухомість 2019" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди № 84/Р від 01.12.2019 року в розмірі 80 500,99 грн., з них: основного боргу - 79 050,00 грн. (сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят гривень), 3% річних - 289,87 грн. (двісті вісімдесят дев`ять гривень 87 копійок) та пені - 1161,12 грн. (одна тисяча сто шістдесят одна гривня 12 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором оренди № 84/Р від 01.12.2019 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату орендної плати, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1289/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сучасна комерційна нерухомість» за адресою: 03151, м. Київ, вул. Керченська, 4, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент відкриття провадження у даній справі.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку на відповідному конверті «неправильно зазначена (відсутня) адреса» - 05.02.2021 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 02.02.2021 року у справі № 910/1289/21 є 05.02.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 22.02.2021 року (включно).

15.03.2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що у зв`язку із запровадженням карантинних заходів відповідач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які відповідач не відповідає. Крім того, відповідач вказав, що позивач чинив перешкоди у доступі до орендованого майна, про що уповноваженими представниками відповідача було складено відповідні акти недопуску до приміщення.

Суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву, як такий, що поданий до суду з порушення строку встановленого в ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Тоді як, клопотання про поновлення пропущеного строку, встановленого судом для подання відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Крім того, 15.03.2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вказане клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на те, що до позовної заяви додано довідку за підписом директора ТОВ "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" про відсутність у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, спору про той же предмет і з тих же підстав, та немає рішення цих органів з даного спору.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" (надалі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасна комерційна нерухомість 2019" (надалі - відповідач, орендар) укладено договір оренди № 84/Р (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне користування (далі - оренду) нежиле приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Курінного Петра, 2а (п. 1.2. договору).

В п. 1.3. договору визначено, що площа приміщення, що передається орендарю, складає 150,00 м2.

За умовами п. 2.1. договору приміщення передається орендарю на підставі акту приймання-передачі приміщення, у якому повинні бути зазначені опис його технічного стану, розмір площі, вказівки про наявність систем забезпечення, місце розташування.

Згідно з п. 2.2. договору акт приймання-передачі приміщення складається і підписується сторонами на дату фактичної передачі приміщення орендарю.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що після закінчення строку оренди або у випадку дострокового припинення або розірвання договору, орендар зобов`язується передати орендодавцю приміщення, що орендується протягом трьох днів з моменту закінчення строку дії цього договору по акту приймання-передачі приміщення. Приміщення, що орендується вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами скріплення печатками акту приймання-передачі приміщення (п. 2.7. договору).

Відповідно до п. 9.1. договору розмір орендної плати за місяць оренди складає 25 500,00 грн.

Договором про внесення змін від 04.08.2020 року до договору внесено зміни до п. 9.1. договору та викладено його у редакції, згідно якої розмір орендної плати за місяць оренди складає 25 500,00 грн. Починаючи з 01 січня 2021 року розмір орендної плати за місяць оренди складає 28 050,00 грн.

В п. 9.3. договору встановлено, що оплата за користування приміщенням сплачується орендарем один раз на місяць, не пізніше 10-го числа поточного місяця, за який здійснюється оплата. Для зручності орендаря орендодавець до 5-го числа кожного місяця виставляє рахунок орендареві (п. 9.4. договору). Якщо до настання зазначеного вище терміну оплати орендної плати відповідний рахунок не буде отриманий орендарем, орендар повинен оплатити за оренду приміщення згідно договору. Неотримання орендарем рахунка (несвоєчасне його утримання) не є підставою для несплати або затримки оплати орендної плати за договором (п. 9.5. договору).

На підставі акту приймання-передачі від 01.12.2019 року орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове користування нежиле приміщення загальною площею 150,00 м2 за адресою: м. Київ, вул. Курінного Петра, 2а.

31.01.2021 року сторонами було укладено договір про розірвання договору оренди № 84/Р від 01.12.2019 року з моменту підписання цього договору, в якому визначено, що останнім днем користування приміщенням орендарем є 31.01.2021 року.

Згідно акту приймання-передачі від 31.01.2021 року орендар передав, а орендодавець прийняв нежиле приміщення загальною площею 150,00 м2 за адресою: м. Київ, вул. Курінного Петра, 2а.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, відповідач має прострочену заборгованість за договором по оплаті орендної плати за період з листопада 2020 року по січень 2021 року у загальному розмірі 79 050,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати за період з листопада 2020 року по січень 2021 року за договором оренди № 84/Р від 01.12.2019 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за період з листопада 2020 року по січень 2021 року у розмірі 79 050,00 грн. Крім того, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 289,87 грн. та пеню в розмірі 1161,12 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У п. 9.3. договору погоджено, що оплата за користування приміщенням сплачується орендарем один раз на місяць, не пізніше 10-го числа поточного місяця, за який здійснюється оплата.

З огляду на положення пункту 9.3. договору строк оплати орендної плати є таким, що настав.

Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання по оплаті орендної плати з 11.11.2020 року, з 11.12.2020 року та з 11.01.2021 року

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати орендної плати, тоді як відповідач доказів сплати такої заборгованості станом на день розгляду справи суду не надав.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача та настання строку виконання обов`язку щодо сплати обумовленої договором орендної плати не були спростовані відповідачем.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди № 84/Р від 01.12.2019 року в розмірі 79 050,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 289,87 грн. та пеню в розмірі 1161,12 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 16.1. договору визначено, що у випадку прострочення орендарем виконання зобов`язань, що передбачає здійснення платежів на користь орендодавця, і якщо будь-який платіж (його частина) за даним договором буде прострочений орендарем, орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожний календарний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 1159,47 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 1,65 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці розрахунку 3% річних, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 289,87 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 80 499,34 грн., з них: основного боргу - 79 050,00 грн. (сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят гривень), 3% річних - 289,87 грн. (двісті вісімдесят дев`ять гривень 87 копійок) та пені - 1159,47 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять гривень 47 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2269,95 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна комерційна нерухомість» (ідентифікаційний код 43300800, адреса: 03151, м. Київ, вул. Керченська, 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інвестцентробуд» (ідентифікаційний код 40640830, адреса: 02100, м. Київ, бул. Верховної Ради, 20) грошові кошти: основного боргу - 79 050,00 грн. (сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят гривень), 3% річних - 289,87 грн. (двісті вісімдесят дев`ять гривень 87 копійок), пені - 1159,47 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять гривень 47 копійок) та судовий збір - 2269,95 грн. (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять гривень 95 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.04.2021р.

Суддя О.В. Котков