РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2021Справа № 910/20381/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Житомирського міського центру зайнятості

до Департаменту захисту економіки Національної поліції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національна поліція України

про стягнення 35 392, 78 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Житомирський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про стягнення 35 392, 78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

26.01.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/20381/20, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 залучено до участі у справі Національну поліцію України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

26.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що відповідач знаходиться в стані ліквідації та на відсутність асигнувань у відповідача для здійснення повернення позивачу суми виплаченої позивачем допомоги по безробіттю.

10.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідно до чинного законодавства відповідач зобов`язаний повернути кошти виплачені ОСОБА_1 по безробіттю, оскільки відповідач є роботодавцем ОСОБА_1

31.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли докази для долучення до матеріалів справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.11.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Житомирського міського центру зайнятості (надалі - позивач) про надання (поновлення) статусу безробітного, якою просив надати статус безробітного відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Наказом центру зайнятості № НТ191122 від 22.11.2019 громадянину ОСОБА_1 надано статус безробітного з 22.11.2019.

Наказом центру зайнятості № НТ191129 від 29.11.2019 громадянину ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 29.11.2019 та розпочато виплату.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 у справі № 240/12233/19 позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 14.08.2019 № 251 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби капітана поліції Департаменту захисту економіки Національної поліції України; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії злочинам у бюджетній, кредитно-фінансовій, банківській сферах та зовнішньоекономічній діяльності управління захисту економіки в Житомирській області; зобов`язано Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.08.2019 по 27.07.2020.

ОСОБА_1 подано до Житомирського міського центру зайнятості наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України (надалі - відповідач) № 21 о/с від 11.08.2020 про поновлення його на посаді оперуповноваженого відділу протидії злочинам у бюджетній, кредитно-фінансовій, банківській сферах та зовнішньоекономічній діяльності управління захисту економіки в Житомирській області.

Наказом центру зайнятості № НТ200811 від 11.08.2020 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю з 11.08.2019 у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду.

У період з 22.11.2019 по 10.08.2020 позивач виплатив ОСОБА_1 35 392,78 грн. допомоги по безробіттю.

17.08.2020 позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування коштів вих. № 3685/08 від 17.08.2020, у якій просив повернути кошти, які були виплачені громадянину ОСОБА_1 у розмірі 35 392,78 грн.

У відповідь на претензію відповідач зазначив, що у зв`язку з ліквідацією Департаменту та повним звільненням працівників у грудні 2019 року кошторисні призначення для утримання працівників відсутні. У разі виділення додаткових асигнувань Національною поліцією України та надходження коштів, відповідач проведе розрахунок з позивачем.

Оскільки, сплачена позивачем сума коштів у розмірі 35 392,78 грн. допомоги по безробіттю відповідачем не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Приписами ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом вище, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 у справі № 240/12233/19 позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 14.08.2019 № 251 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби капітана поліції Департаменту захисту економіки Національної поліції України; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії злочинам у бюджетній, кредитно-фінансовій, банківській сферах та зовнішньоекономічній діяльності управління захисту економіки в Житомирській області; зобов`язано Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.08.2019 по 27.07.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, а також рішенні Європейського суду з прав людини Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§42 та 60, від 22.11.2007 встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 у справі № 240/12233/19 було встановлено незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем і поновлено на посаді ОСОБА_1 , а тому такі обставини в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягає доведенню при розгляді даної справи.

За таких обставин, оскільки рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 у справі № 240/12233/19 визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 14.08.2019 № 251 о/с, який став підставою втрати заробітної плати та подальшому - для призначення та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплачених сум у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Матеріалами справи підтверджено, що за період перебування на обліку у центрі зайнятості у період з 22.11.2019 по 10.08.2020 позивач виплатив ОСОБА_1 35 392,78 грн. допомоги по безробіттю.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає, що згідно положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Обставини пов`язані з ліквідацією Департаменту та повним звільненням працівників у груді 2019 року, а також відсутність асигнувань для проведення виплат по працівникам, не звільняє відповідача від встановленого Законом обов`язку компенсувати виплачену позивачем суму допомоги по безробіттю, оскільки у даному випадку діє норма ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яка покладає такий обов`язок на відповідача.

Частина 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого забезпечення безробітному та вартості наданих йому соціальних послуг, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справах №914/1875/17 від 09.07.2018 та №914/2087/17 від 12.06.2018.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Житомирського міського центру зайнятості повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ідентифікаційний код 40111732) на користь Житомирського міського центру зайнятості (10009, м. Житомир, площа Польова, 6-а, ідентифікаційний код 13561251) грошові кошти у розмірі 35 392,78 грн та 2 102, 00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 01.04.2021.

Суддя О.В. Гулевець