ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 Справа № 904/4054/20

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.,

секретар судового засіданні: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2020 у справі №904/4054/20 (суддя Мілєва І.В., повне рішення складено 27.11.2020)

за позовом Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім.М.К.Янгеля", м.Дніпро

до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м.Дніпро

про стягнення 4 219 433,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2020 у справі №904/4054/20 позов Державного підприємства (далі-ДП)"Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" задоволено, з Акціонерного товариства (далі-АТ) "Дніпроважмаш" на користь позивача стягнуто 4 219 433грн 12 коп. невикористаної частини авансу, сплаченого позивачем за контрактом на виготовлення та монтаж заводського випробувального комплексу №0-32/001 від 26.02.2010;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що ст.849 Цивільного кодексу України передбачена можливість для замовника відмовитися від договору підряду в односторонньому порядку, з обставин щодо визначення позивачем як підстави для такої відмови положень п.4 ст.849 Цивільного кодексу України, з того, що позивач скористався власним безумовним правом стосовно розірвання контракту в односторонньому порядку шляхом направлення 07.10.2020 на адресу відповідача претензії з повідомленням про відмову від його послуг та з вимогою повернути невикористану частину авансу в сумі 4219433грн12коп., з недоведення відповідачем факту використання ним авансу у повному обсязі, з відсутності підстав для вирахування з вказаної суми витрат, понесених відповідачем за зберігання, охорону і утримання заводського випробувального комплексу, оскільки до складу сум, на які має розраховувати підрядник у разі відмови замовника від договору підряду на підставі п.4 вказаної статті Кодексу входить плата за виконану частину підрядних робіт та сума збитків, завданих таким розірванням, а стягнення витрат підрядника, які безпосередньо не пов"язані з виконанням цих робіт може бути предметом окремого позову, а також з відсутності підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки вимоги та підстави позову у даній справі, не є тотожними з вимогами та підставами, заявленими у справі №904/5265/18;

- не погодившись з прийнятим рішенням, АТ"Дніпроважмаш" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення та в позові відмовити;

- у поданій скарзі йдеться про те, що :

в обґрунтування рішення покладено неналежний доказ, а саме нова претензія від 07.10.2020, яка подана позивачем із пропуском процесуального строку;

зміна підстав позову за відповідною заявою позивача, в порушення ст.182 Господарського процесуального кодексу України, прийнята судом без вирішення самого питання про задоволення чи відмову у задоволенні такої заяви на підготовчій стадії, не були розглянуті заперечення відповідача проти вказаної заяви та надані в їх обґрунтування докази, зокрема, лист-відповідь на претензію від 07.10.2020 та вимога до позивача від 22.10.2020, не встановлено належним чином предмет спору;

судом безпідставно відмовлено у проведенні судової експертизи, чим порушено право відповідача на належну перевірку доказів у справі щодо використання ним авансу за контрактом та не досліджені належним чином і безпідставно відхилені документальні підтвердження стосовно фактичних витрат останнього, які навіть перевищували суму авансу;

відповідач не погоджується з висновком суду про те, що витрати відповідача по зберіганню заводського випробувального комплексу є предметом окремого спору;

судом були прийняті виключно акти приймання-передачі робіт за контрактом на підтвердження обсягу і вартості виконаних робіт і проігноровані всі інші докази, що підтверджують фактичне виконання робіт відповідачем і понесених ним витрат (збитків), що свідчить про формальний розгляд справи на основі надання неправомірної переваги доказам позивача над доказами відповідача;

у зв"язку з односторонньою відмовою від контракту, наслідком чого є його припинення відповідно до ч.4 ст.653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов"язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом;

позивач повинен був врахувати, що фактичні витрати відповідача на дату припинення контракту згідно з претензією від 07.10.2020 підлягають компенсації в силу п.2.11 контракту і ч.4 ст.849 Кодексу;

висновок Дніпропетровського представництва генерального замовника Державного космічного агентства України не може вважатися належним доказом, оскільки агентство не є стороною контракту, не має в своєму розпорядженні всі первинні документи щодо виконання відповідачем робіт за контрактом, а висновок зроблено лише на підставі актів приймання-передачі робіт без врахування інших документів по такому виконанню;

відповідачем надані належні докази на підтвердження обставин щодо використання ним залишку авансу в сумі 4219433грн12коп. у повному обсязі;

виконання останнім переважної частини робіт, передбачених етапом №4, яка становить 3912969грн21коп. і таке виконання підтверджується демонстраційними випробуваннями, зафіксованими фото і відеотехнікою та протоколом переговорів між Бінаціональною компанією "Алкантара Циклон Спейс" та ПАТ"Дніпроважмаш" від 18.05.2012, проти результатів таких випробувань позивач не заперечував, доказів в спростування цих обставин не надав;

фактично понесені витрати відповідача по виконанню контракту підтверджується договорами з постачальниками відповідних матеріалів, накладними, платіжними дорученнями, актами виконаних робіт, договорами з субпідрядниками тощо, при цьому виконання робіт за контрактом із залученням останніх не заборонено, тому витрати на такі роботи також є витратами відповідача на виконання спірного контракту; крім того, витрати ПАТ"Дніпроважмаш" відображені у первинних бухгалтерських документах останнього та калькуляціями витрат за відповідними замовленнями по контракту; передбачене контрактом зберігання устаткування спрямоване саме на забезпечення належного виконання робіт і враховано в ціні контракту;

судом здійснено розгляд даної справи без врахування висновків Верховного Суду, зроблених у аналогічних справах, безпідставно відхилені всі доводи відповідача і подані ним докази, невірно застосовані норми матеріального права та не застосовані п.2.11, 3.6 і 3.10 контракту;

- одночасно скаржником подано клопотання про призначення експертизи, яке обґрунтовано тим, що судом першої інстанції у задоволенні відповідного клопотання відмовлено, що між сторонами виникли спірні питання щодо обсягу і вартості фактично виконаних робіт і понесених витрат на їх виконання за контрактом, що з"ясування цих питань потребує спеціальних знань незалежного експерта, у зв"язку з чим, існує необхідність призначення у справі економічної експертизи;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на таке:

згідно з висновками, зробленими Великою Палатою Верховного Суду у справі №914/2649/17 якщо сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, то це не позбавляє її права реалізовувати своє суб"єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт в суді, можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб"єктом правовідносин інших засобів правового захисту, таким чином, є безпідставними доводи скаржника про прийняття судом претензії від 07.10.2020 у даній справі після відкриття провадження в останній;

до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, у даному випадку, ухвала про закриття підготовчого провадження у справі прийнята судом першої інстанції 28.10.2020, в той час як з заявою про зміну підстав позову позивач звернувся до суду 12.10.2020, тобто з дотриманням передбачених ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України вимог;

відповідачем не надані докази фактичних витрат, здійснених ним при виконанні контракту №0-32/001 від 26.02.2010, додані до матеріалів справи копії договорів, укладених ним з субпідрядниками не свідчать про їх укладення саме на виконання вказаного контракту та про понесення останнім додаткових витрат; в межах даної справи не вирішується спір щодо стягнення з ДП"Конструкторське бюро "Південне" ім.М.К.Янгеля" на користь ПАТ"Дніпроважмаш" фактичних витрат останнього внаслідок розірвання контракту за ініціативою позивача, а тому запропоновані на вирішення експертизи питання не мають значення для розгляду даної справи та не стосуються розгляду цього спору;

розділом 4 контракту №0-32/001 від 26.02.2010 сторони погодили порядок здачі та приймання науково-технічної продукції, зокрема, шляхом надання актів здачі-приймання і звітних матеріалів за виконані етапи або роботу в цілому, замовник після приймання робіт відповідного етапу надсилає відповідачу підписаний акт або мотивовану відмову від такого приймання, з огляду на викладене належним доказом виконання відповідачем робіт за контрактом є підписаний сторонами акт здачі-приймання і факт такого виконання не може бути підтверджений іншим способом; відповідач не заперечує факт ненадсилання на адресу позивача акта здачі-приймання і звітних матеріали в підтвердження виконання робіт етапу №4;

- у додаткових поясненнях від 03.02.2021 відповідач посилається на те, що :

претензія від 07.10.2020 є новим доказом у справі, який подано позивачем до суду з пропуском процесуального строку без клопотань про залучення такого доказу та поновлення строку на його подання, що є порушенням ч.8 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, при цьому такий доказ не було залучено судом, але покладено його в основу оскаржуваного рішення;

відсутність порушень умов контракту №0-32/001 відповідачем встановлено судом у іншій справі №904/5265/18, при цьому твердження позивача про відмінність підстав позову, яка полягає у зазначенні ним іншої норми закону є безпідставними, оскільки п.4 ст.849 Цивільного кодексу України, на яку він посилається, не підлягає застосуванню, враховуючи доводи останнього, покладені в обґрунтування позову, а саме: неналежне виконання відповідачем умов контракту, крім того, при наявності тотожних вимог і фактичних підстав позову провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України;

ПАТ"Дніпроважмаш" подані документи, із змісту яких вбачається виконання робіт і понесення витрат саме на виконання умов спірного контракту, тому посилання позивача на неналежність цих доказів є необґрунтованими;

- за наслідками ознайомлення з додатковими поясненнями відповідача позивачем подані письмові пояснення, в яких йдеться про:

помилковість тверджень відповідача стосовно того, що зміна підстав позову ґрунтується виключно на новому доказі претензії від 07.10.2020, оскільки заява ДП"Конструкторське бюро "Південне" ім.М.К.Янгеля" про таку зміну обґрунтована обставинами щодо перерахування позивачем відповідачу на виконання умов контракту №0-32/001 від 26.02.2010 23391273грн16коп., виконання відповідачем робіт на загальну суму 19171840грн04коп., у зв"язку з чим, невикористана частина авансу становить 4219433грн12коп., відмови позивача від договору в односторонньому порядку внаслідок чого наявність чи відсутність вказаної вище претензії не обмежує право позивача, передбачене ст.849 Цивільного кодексу України вимагати в судовому порядку повернення невикористаної частини авансу;

необґрунтованість посилань відповідача на те, що заява про зміну підстав позову була прийнята судом першої інстанції без вирішення самого питання щодо такого прийняття чи відмови, оскільки це питання вирішувалося у судовому засіданні 12.10.2020, в яке відповідач не забезпечив участь свого представника;

безпідставність доводів відповідача про ненадання йому судом першої інстанції можливості подати свої заперечення проти задоволення заяви позивача щодо зміни підстав позову з огляду на те, що господарським судом підготовче провадження було закрито 28.10.2020, тому у товариства було достатньо часу для їх підготовки та подання .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи , 26.02.2010 між ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім.М.К.Янгеля" (замовником) та Відкритим акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (виконавцем) укладено контракт на виготовлення та монтаж заводського випробувального комплексу № 0-32/001, відповідно до п.1.1. якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання виконати роботу створення робочих місць для проведення заводських випробувань агрегатів стартового обладнання та стаціонарного стенда зборки головного блока КРК Циклон-4 до їх поставки на космодром Алкантара на території виконавця, згідно з доповненням № 2 до даного контракту. Замовник зобов`язався прийняти роботи та оплатити їх.

Згідно з п.п.1.3. контракту етапи та строки виконання робіт передбачені календарним планом (додаток № 2). Підставою для укладення контракту є контракт № ACS-22/2009 від 14.09.2009, укладений між ДП КБ Південне та БК АЦС.

В п.п.2.1., 2.7. контракту сторони узгодили, що передбачені контрактом роботи, виконуються виконавцем у повній відповідності з технічним завданням на виконання робіт № Циклон-4.12.8854.155 ТЗ. НТП, обладнання та інші матеріальні цінності, придбані або виготовлені згідно з контрактом, є власністю замовника. Виконавець забезпечує належне зберігання НТП та інших матеріальних цінностей до отримання розпорядження замовника про порядок їх використання. Розголошення результатів, отриманих в ходів створення НТП (книги, монограми, брошури, статті, комп`ютерні програми та інше), потребує обов`язкового погодження.

Згідно з п.2.11. при розірванні контракту з ініціативи замовника він відшкодовує виконавцю фактичні витрати на день розірвання. При розірванні контракту по ініціативі виконавця він відшкодовує замовнику збитки, понесені замовником від розірвання контракту.

П.п.3.1., 3.2. контракту, в редакції протоколу розбіжностей, передбачено, що договірна вартість робіт становить 20646456грн, крім того податок на додану вартість 4129291грн20коп., всього з податком на додану вартість в сумі 24 775 747грн 20 коп..

Замовник сплачує виконавцю аванс в розмірі 80 процентів від вартості робіт по кожному етапу, на підставі виставленого виконавцем рахунку. Залік сплаченого авансу здійснюється при розрахунках за кожен етап робіт.

Відповідно до п.3.3 контракту датою виконання робіт по контракту вважається дата підписання замовником акта здачі-приймання.

Згідно з п.3.4. контракту розрахунки за виконані роботи здійснюються за договірними цінами поетапно через відповідні рахунки в банківських установах у триденний строк від дати підписання акта здачі-приймання відповідного етапу та після надходження грошових коштів від Генерального замовника.

П.3.5 контракту передбачено, що проект договірної ціні виконавець подає на погодження замовнику. До проекту додається калькуляція структури договірної ціни з розшифровкою витрат по статтях видатків.

Відповідно до п.п.3.6., 3.10. контракту облік фактичних витрат виконавець здійснює за окремим замовленням. Калькуляція, планування та облік собівартості робіт, здійснюється у відповідності з діючим законодавством з урахуванням "Методичних рекомендацій відносно застосування Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" при визначенні кошторисної вартості науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2001 №47.

П. 4.1., 4.2., 4.3. контракту узгоджено, що приймання робіт здійснюється у відповідності до вимог ТЗ замовника. Акт здачі-приймання (в тому числі співвиконавців) та звітні матеріали за виконаний етап або роботу в цілому виконавець надає замовнику за 10 днів до обумовленого в календарному плані строку. Замовник протягом 10 робочих днів після приймання робіт відповідного етапу направляє виконавцю підписаний акт здачі-приймання або мотивовану відмову від приймання робіт.

Згідно з п.8 контракт вступає в дію з дня його підписання та діє до 31.12.2011.

Протягом дії договору сторонами було укладено низку додаткових угод про продовження строку дії контракту та введення в дію нових редакцій календарного плату та відомостей виконання робіт по контракту, зокрема, додаткові угоди № 1 від 23.12.2011, №2 від 09.10.2012, № 3 від 29.12.2012, № 4 від 27.12.2013, № 5 від 05.09.2014, № 6 від 07.04.2015 та №7 від 30.05.2015.

Відповідно до додаткової угоди № 7 від 30.05.2015 сторони ввели в дію нову редакцію календарного плану та відомості виконання робіт, за якими роботи мали бути завершені до 15.12.2015.

На виконання умов контракту позивач перерахував відповідачу 19 000 000грн. авансових платежів, що підтверджується платіжними дорученнями: № 2771 від 18.05.2010 про сплату відповідачу 9 000 000грн, № 2987 від 20.05.2010 про сплату відповідачу 1 000 000грн, № 6090 від 23.09.2010 про сплату відповідачу 3000 000грн, №7328 від 10.11.2010 про сплату відповідачу 1 000 000грн, № 7673 від 25.11.2010 про сплату відповідачу 1 000 000грн, №2840 від 13.05.2011 про сплату відповідачу 4 000 000 грн. (т.1 а.с. 66-71).

Відповідач виконав роботи на суму 19 171 840грн04 коп., про що свідчать акти здачі-приймання науково-технічної продукції, підписані сторонами та скріплені їх печатками: № 1 від 23.08.2012 (1 етап робіт) на суму 2 094 618,69 грн, № 2 від 29.03.2013 (2 етап робіт) на суму 10638 934,65 грн, №3 від 26.06.2013 (3 етап робіт) на суму 6 113 112,60 грн, №4 від 31.08.2015 (4.3.1., 4.3.2. підетапи робіт) на суму 325 174грн10 коп. (т.1 а.с. 72- 75).

Позивач здійснив оплату за виконання робіт по контракту за 1, 2, 3 етапами робіт в сумі 4391 273грн16 коп., що підтверджується платіжними дорученнями: № 7102 від 27.09.2012 про сплату відповідачу 488 046,15 грн, № 2220 від 29.03.2013 про сплату відповідачу 2 000 000грн, №4028 від 12.06.2013 про сплату відповідачу 478 871,77грн, №8404 від 18.11.2013 про сплату відповідачу 1 424 355,24грн. (т.1 а.с. 76-79);

Загальна сума сплачених ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім.М.К. Янгеля" по контракту коштів складає 23 391 273грн 16коп. (19 000 000грн. авансових платежів + 4391273грн 16 коп. оплати по актах).

Невикористана частина одержаного відповідачем авансу становить 4 219 433грн12 коп. (23391 273,16 - 19 171 840,04 = 4 219 433,12).

Відповідно до висновку Дніпропетровського представництва генерального замовника Держаного космічного агентства України (т.1 а.с.87-89) невикористана відповідачем частина авансу також становить 4 219 433грн12 коп..

Матеріали справи свідчать про те, що 02.02.2019 позивач направив відповідачу претензію від 01.02.2019 (т.1 а.с.80-81), в якій повідомив, що ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" прийнято рішення про відмову від подальшого виконання контракту, у зв`язку із чим, вимагав повернути невикористану частину авансу в сумі 4219433грн12 коп..

Направлення на адресу відповідача вказаної претензії підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 02.02.2019.

05.02.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію від 04.02.2019 (т.1 а.с. 83-84), в якій повідомив про прийняття ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" рішення про відмову від подальшого виконання контракту та його розірвання і вимагав повернути невикористану частину авансу у вказаній вище сумі.

На підтвердження направлення на адресу відповідача цієї претензії в матеріалах справи містяться копії опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 05.02.2019.

Підставами для направлення претензій позивачем визначені обставини щодо невиконання відповідачем зобов"язань за контрактом, зокрема, по етапах №№4-6 календарного плану.

Відповідач невикористану частину авансу в сумі 4 219 433грн12 коп. не повернув, що стало визначальним для звернення ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" з позовом у даній справі про стягнення з АТ"Дніпроважмаш" вказаної суми авансу.

В процесі розгляду справи господарським судом позивачем подана заява про зміну підстав позову, в обґрунтування якої покладені обставини щодо наявності у підприємства права відмовитися від контракту в односторонньому порядку згідно з положеннями ч.4 ст.849 Цивільного кодексу України та щодо звернення підприємства до АТ"Дніпроважмаш" з претензією від 07.10.2020 з повідомленням про таку відмову та з вимогою до товариства повернути невикористану частину авансу в сумі 4219433грн 12коп..

Як доказ направлення на адресу відповідача вказаної претензії позивачем надані копії опису вкладення та фіскального чеку (т.1, а.с.190).

Відповідно до ч.1 ст.193 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

С.525, 526 Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.651 Кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом .

За змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього.

За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають таку можливість .

Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/ невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

У даному випадку, за своєю правовою природою, укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 Кодексу якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 4 ст. 849 Кодексу замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору .

Таким чином, ч.4 ст.849 Цивільного кодексу України встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору, але з обов`язком замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

З огляду на викладене предметом дослідження у вказаній справі має бути, чи мала місце одностороння відмова замовника від договору, чи був повідомлений підрядник про цю відмову та які правові підстави існують для неповернення підрядником замовнику авансу.

Одночасно слід зазначити, що предмет доказування у кожній конкретній справі складає певну сукупність фактів, які мають матеріально-правове значення, встановлення яких необхідне для ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення у справі.

Алгоритм встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права, а також підстави вимог і заперечень осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Об"єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даному випадку, враховуючи обставини по неодноразовому повідомленню відповідача позивачем про відмову від контракту та передбачене наведеними вище нормами законодавства право позивача як замовника по контракту на односторонню відмову від нього в будь-який час до закінчення робіт, реалізацію позивачем права на подання заяви про зміну підстав позову з дотриманням вимог ст.46 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає наявними підстави для прийняття як нового доказу на стадії розгляду справи господарським судом претензії ДП"Конструкторське бюро "Південне" ім.М.К. Янгеля" від 07.10.2020, якою підприємство повідомило АТ"Дніпроважмаш" про відмову від контракту №0-32/001 від 26.02.2010.

З огляду на викладене станом на момент прийняття господарським судом оскаржуваного рішення позивачем були виконані всі умови для односторонньої відмови від контракту.

Крім того, відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї статті Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: дотримання позивачем процедури відмови від контракту №0-32/001 від 26.02.2010 в односторонньому порядку на підставі п.4 ст.849 Цивільного кодексу України, припинення зобов"язань сторін за цим контрактом внаслідок його розірвання шляхом односторонньої відмови позивача від контракту, у зв"язку з чим, підстави збереження відповідачем частини авансу в сумі 4219433грн12коп. відпали позовні вимоги слід визнати обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню.

У цьому зв`язку рішення Господарського суду Дніпропетровської області слід залишити без змін.

Доводи скаржника про виконання ним переважної частини робіт, передбачених етапом №4 контракту з посиланням на відеозаписи демонстраційних випробувань, про фактично понесені витрати по такому виконанню та підтвердження цих обставин відповідними документами, а також про використання ним залишку авансу в сумі 4219433грн12коп. апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, ч.1 ст.74, ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У даному випаду, як зазначено вище, за умовами п.3.4, 4.2 контракту розрахунки за виконані роботи здійснюються за договірними цінами поетапно через відповідні рахунки в банківських установах у триденний строк від дати підписання акта здачі-приймання відповідного етапу , акт здачі-приймання (в тому числі співвиконавців) та звітні матеріали за виконаний етап або роботу в цілому виконавець надає замовнику за 10 днів до обумовленого в календарному плані строку.

Таким чином, належним доказом виконання відповідачем робіт за контрактом є підписаний сторонами акт здачі-приймання і факт такого виконання не може бути підтверджений іншим способом.

Договори, представлені скаржником в матеріали справи, не містять посилань на контракт №0-32/001 від 26.02.2010, тому не доводять їх укладення відповідачем саме на виконання спірного контракту.

Відеозаписи демонстративних випробувань, на які посилається відповідач не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини, які входять до предмету доказування.

Також відсутні підстави для вирахування із спірної суми авансу суми витрат, понесених АТ"Дніпроважмаш" на зберігання, охорону і утримання заводського випробувального комплексу, оскільки обставини щодо понесення товариством таких витрат та щодо їх розміру скаржником не доведені, докази в обґрунтування цих обставин не надані.

Твердження скаржника про те, що оскаржуване рішення прийнято всупереч договірним умовам і обов"язкам сторін, визначеним в п.2.11. спростовуються вищевикладеним, стосовно п.п.3.6., 3.10. контракту, то такі твердження не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, оскільки товариством не обґрунтовано, яким чином умови вказаних пунктів контракту вплинули на висновки суду при вирішенні ним питання щодо стягнення з відповідача невикористаної суми авансу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази здійснення калькуляції, планування та обліку собівартості робіт з урахуванням Методичних рекомендацій відносно застосування Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" при визначенні кошторисної вартості науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт.

Доводи скаржника, викладені ним у додаткових поясненнях, щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі на підставі ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України з посиланням на тотожність правових підстав позову у справі №904/4054/20 та у справі №904/5265/18 колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2020 у справі №904/5265/18 встановлено, що, у даному випадку, підставою для відмови позивача від контракту є порушення відповідачем умов цього контракту в частині своєчасного виконання робіт.

Звертаючись до суду з заявою про зміну підстав позову у справі №904/4054/20, позивач обґрунтував своє право на відмову від подальшого виконання контракту, передбачене ч.4 ст. 849 Цивільного кодексу України. Отже, при зверненні до суду з цією заявою позивачем фактично було обрано іншу підставу позову.

Згідно зі ст.14 Господарського процесуального кодексу України ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 231 та п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України випливає, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи те, що у справах № 904/5265/18 та № 904/4054/20 наявні різні підстави позовів, у суду були відсутні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо клопотання АТ"Дніпроважмаш" про призначення експертизи слід зазначити наступне.

Згідно з ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Отже, з наведених норм випливає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У даному випадку, клопотання скаржника про призначення судової експертизи задоволенню не підлягає, у зв"язку з тим, що враховуючи суть спору, відсутня необхідність у спеціальних знаннях, у своєму клопотанні відповідачем конкретно не обґрунтована неможливість встановлення судом фактичних обставин справи за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.269, 275, 276 , 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2020 у справі №904/4054/20 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 30.03.2021

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя О.В.Чус