ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2021 р. Справа №909/763/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" від 28.12.2020 за № 2022/1911

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2020 (повний текст складено 30.11.2020, суддя Шкіндер П.А., м. Івано-Франківськ)

у справі №909/763/20

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман Краснолиманський район Донецька область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам-Мет", м.Івано-Франківськ

про стягнення 196 540, 00 грн.,

08.09.2020 на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області потупила позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» до ТОВ «Кам-Мет» про стягнення штрафу у розмірі 196 540,00 грн. (а.с.1-2).

Позовні вимоги мотивовано тим, що комерційним актом №486202/33 від 11.03.2020 встановлено, що під час комісійного зважування на справних 150 т вагонних вагах ст. Волноваха (держповірка 19.12.2019) з повною зупинкою і розчепленням вагона №62538145, відправленого за накладною №38284261, встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою менше документа на 1650 кг. Фактично встановлено: брутто 88100 кг., тара 23500 кг, нетто 64600 кг. В накладній №38284261 зроблено відмітку про складання комерційного акту №486202/33. Відтак, на думку позивача ТОВ «Кам-Мет» завантажило в пустий вагон не 66250 кг, а 64600 кг, чим порушило законодавство, що регулює правила перевезення вантажів залізничним транспортом по Україні, в зв`язку із чим нараховано штрафні санкції у розмірі 196 450,00 грн. В обґрунтування даних вимог позивач посилається на положення ст. ст. 6,24,118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.5.5. розділу 4 Правил перевезення вантажів.

Відповідач ТОВ «КАМ-МЕТ» у відзиві заперечує доводи позовних вимог, вказуючи на те, що відповідно до п.2.1. та п.2.2.Правил перевезення вантажів, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту залізниць України та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 визначається відправником. З накладної №38284261 від 04.03.2020 та акту приймання металобрухту №82416 від 16.03.2020 вбачається, що представник відправника ТОВ «Кам-Мет» правильно вніс у накладну відомості, як це передбачено п.2.3. Правил перевезення вантажів. Відповідно до п.22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в МЮ України 24.11.2000 за №862/5053) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому вказує, що згідно поданих доказів, визначення маси вантажу здійснювалося на станції відправлення на автомобільних вагах, де визначалась чиста маса вантажу котрий поміщався у вагон, контрольне переважування вантажу на залізничних вагах станції відправлення не здійснювалося. Відтак, вказує, що письмовими доказами і фактичними обставинами справи підтверджено відповідність маси вантажу у вагоні №62538145, що була зазначена відповідачем у перевізних документах фактичній масі вантажу, однак маса самого вагона не відповідає масі вагона задекларованій перевізником, що не може бути підставою для застосування до відповідача фінансових санкцій.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2020 у справі №909/763/20 в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення мотивоване тим, що маса вантажу за перевезенням по накладній №382842612 від 04.03.2020, як при відправленні так і під час контрольного зважування, визначена на різних вагах способом, що не суперечить вимогам Правил приймання вантажів до перевезення, а відтак зроблено висновок про різний спосіб зважування вантажу, що опосередковано зумовлює невідповідність результатів зважування. При цьому, взято до уваги те, що ПрАТ «Азовсталь» проведено зважування вагону №62538145 і встановлено, що маса вагона з металобрухтом становить 88050 кг, вага вантажу становить 66500 кг, тобто фактично та маса, що вказана вантажовідправником в накладній, а вага порожнього вагона склала 21550 кг, замість задекларованої залізницею у накладній 23500 кг, з різницею в 1950 кг по факту зважування. З огляду на наведене, позовні вимоги визнано не обґрунтованими.

Позивач АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій вказує , що останнє прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права а також з неповним дослідженням обставин справи, а саме:

Скаржник вказує, що він не мав фізичної можливості проводити зважування на вагонних вагах на ст. Хриплин і згідно запиту відповідача листами від 09.10.2019 №ЦМ-13/4279 та №М-2/780 від 28.10.2019 було надано дозвіл терміном до 01.10.2020 на приймання до перевезення вантажів від ТОВ «Карпаттехноцентр» з визначенням маси металобрухту на автомобільних вагах типу ВБА-40-12, зав №242 на ст. Хриплин. Провівши зважування вантажу відповідач вніс зазначені дані в накладну , а саме , в графи 24, 26, та 28 чим підтвердив факт зважування на автомобільних вагах. При цьому, скаржник наголошує, що згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладній.

Скаржник, вважає недопустимим доказом акт приймання металобрухту вантажеотримувачем ПрАТ «Азовсталь» №82416 від 16.03.2020, оскільки в ньому відсутні відомості про засіб ваговимірювальної техніки, на якому проводилося зважування, він підписний лише однією стороною (без участі представників залізниці і вантажовідправника), не містить прізвища працівника (представник), що його підписав з боку ПрАТ «МК «Азовсталь». Крім цього, вважає, що даний акт суперечить картотечним даним на вагон №62538145, в якому перевозився вантаж.

Відповідно до цього, просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2020 у справі №909/763/20 та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі; стягнути з ТОВ «Кам-Мет» на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» штраф за невірно визначену масу вантажу у перевізному документів в сумі 196 540,00 грн.

Відповідач ТОВ «КАМ-МЕТ» у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що як свідчать докази, які наявні в матеріалах справи, визначення маси вантажу здійснювалося на станції відправлення на автомобільних вагах, де визначалась чиста маса вантажу котрий поміщався у вагон, а не маса брутто, контрольне перевантажування вантажу на залізничних вагах станції відправлення не здійснювався. При здійсненні контрольного переважування переваження маси вантажу на станції Волноваха та станції Сартана, здійснювалося не у той самий спосіб як на станції відправлення, тобто не таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Також, вказує про те, що письмовими доказами і фактичними обставинами справи підтверджено відповідність маси вантажу у вагоні №62538145, що була зазначена відповідачем у перевізних документах фактичній масі вантажу, однак маса самого вагону не відповідала масі вагона задекларованій перевізником, що відповідно не може бути підставою для застосування до відповідача фінансових санкцій. Відповідно до цього, просить, в задоволенні апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2020 у справі №909/763/20 відмовити повністю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 (головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б.) поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" від 28.12.2020 за № 2022/1911 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2020 у справі №909/763/20 та відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Витребувано в Господарського суду Івано-Франківської області матеріали справи №909/763/20. При цьому, ухвалено здійснити розгляд справи №909/763/20 без виклику сторін, з посиланням на ч.10 ст. 270 ГПК України, враховуючи, що ціна позову у даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому вказана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

04.02.2021 в канцелярію Західного апеляційного господарського суду поступили матеріали справи №909/763/20.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне:

04.03.2020 відповідно до накладної №38284261 зі станції Хриплін регіональної філії «Львівська залізниця» на ст. Сартана регіональної філії «Донецька залізниця», відправлено вагон №62538145 з вантажем брухт чорних металів не пойменований в алфавіті (а.с.7).

11.03.2020 на проміжній станції Волноваха на підставі акту загальної форми №31402 від 11.03.2020 здійснено комісійне переважування вагону №62538145, в результаті чого складено комерційний акт №486202/33 від 11.03.2020 (а.с.5,6) , в якому вказано, що під час комісійного зважування на справних 150 т вагонних вагах ст. Волноваха (держповірка 19.12.19) з повною зупинкою та розчепленням вагона №62538145, відправленого за накладною №38284261, встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою менше документа на 1650 кг. Фактично встановлено: брутто 88100 кг, тара 23500 кг, нетто 64600 кг. В накладній №38284261 зроблено відмітку про складання комерційного акту №486202/33 (а.с.7). Вагон відправлено на станцію призначення.

Даний результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (ф. ГУ-78), на станцію відправлення направлено телеграми (а.с.11,12).

Обставинами справи встановлено, що при видачі вагона №62538145 з вантажем вантажоодержувачу на станції призначення - Сартана за участю представників вантажоодержувача в розділі «Є» комерційного акту №486202/33/44 (а.с. 6) 14.03.2020 зроблено відмітку, що при перевірці вантажу різниці з актом №486202/33 (а.с. 5) немає, що підтверджує правильність визначення ваги вантажу у вагоні №62538145 на станції Волноваха.

Згідно накладної №38284261 відправником вантажу є ТОВ «Кам-Мет». Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, завантаження проводилося силами та засобами вантажовідправника, що підтверджується відмітками у графах 24, 26, 28 перевізного документа.

Завантаження вагона відбувалося на під`їзній колії, що прокладена на територію ТОВ «Карпаттехноцентр» по вул. Автоливмашівській, 6-г м. Івано-Франківськ. Вагон був наданий для перевезення з зазначенням ваги вагону: тара 235 ц.

З наявного в матеріалах справи листа Виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень» станція Хриплин» від 15.09.2020 (а.с.49) вбачається, що на ст. Хриплин відсутні станційні вагонні ваги та відсутня можливість проводити зважування та тарування вагонів. З огляду на наведене, вбачається, що вагон котрий подається ТОВ «Кам-Мет» , ст. Хриплин не зважується тобто не тарується.

Відтак, обставинами справи встановлено, що вага вищевказаного вагона при заповненні залізничної декларації вказується не вантажовідправником, а самою залізницею згідно картонних даних вагона. Вантажовідправник вказати масу порожнього вагона в ручному режимі не має можливості, оскільки вагонні ваги на ст. Хриплин відсутні. Вантажовідправник вказує в залізничній накладній тільки масу товару котрий завантажується в вагон, в даному випадку металобрухту.

Завантаження вагона здійснювалося з під`їзної колії на території ТОВ «Карпаттехноцентр», зважування металобрухту що завантажувався здійснювалося на автомобільних вагах ТОВ «Карпаттехноцентр».

Згідно рішення АТ «Укрзалізниця» (лист від 09.10.2019 №ЦМ-13/4279) з урахуванням змін, що внесені до Правил перевезень вантажів, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 14.10.2014 №513, зареєстрованого у МЮ України 05.11.2014 за №1395/26172 для забезпечення безпеки руху поїздів та з метою збільшення дохідних надходжень від вантажних перевезень, дозволяється терміном до 01.10.2020 приймання до перевезення вантажів від ТОВ «Карпаттехноцентр» з визначенням маси металобрухту на автомобільних вагах типу ВБА 40-12 , зав №242 на ст. Хриплин (а.с.43).

У листі Львівського управління залізниці №М-2/780 від 28.10.2019 «Про погодження на спільне використання власних інших ЗВВТ на станції Хриплин (а.с.44) вказано, що «…дозволяється до 01.10.2020 приймання до перевезення металобрухту від підприємств ТОВ «Кам-Мет» з визначенням маси на автомобільних вагах ТОВ «Карпаттехноцентр» типу БВА 40-12, зав №242 на ст. Хриплин (дозвіл на використання від 09.10.2019 №ЦМ-13/4279)».

З наявного в матеріалах справи висновку акту №17/03 про результати профілактичного обстеження ЗВВТ призначених для зважування вантажів від 17.03.2020, ваги типу ВБА-40-12, що належать ТОВ «Карпаттехноцентр» придатні для зважування вантажів, що перевозяться залізничним транспортом по Україні (а.с.50).

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №1358/м чинного до 19.09.2020 , вага автомобільна ВБА-40-12 №242 що належить ТОВ «Карпаттехноцентр» відповідає вимогам (а.с.42).

Згідно із умовами договору №19/03 від 01.03.2020 ТОВ «Кам-Мет» тимчасово орендує у ТОВ «Карпаттехноцентр» 2500 кв. м. площадки для зберігання брухту та відходів чорних металів та автомобільну вагу марки ВБА-40-12 №242 за адресою вул. Автоливмашівська, 6-г в м. Івано-Франківську (а.с.38-39).

Відтак, з врахуванням вищенаведеного ТОВ «Кам-Мет» у березні 2020 року здійснило завантаження вагону №62538145 з дотриманням технологічного регламенту визначення маси вантажу на 40-ти тонній автомобільній вазі ТОВ «Карпаттехноцентр» на станції Хриплин.

Процедура зважування із зазначенням маси тари автомобіля, маси брутто та маси брухту металу, котрий завантажився у вагон №62538145 зазначена в журналі зважування металобрухту для завантаження у п/вагони, в якому вказано, що маса металобрухту котра була завантажена у вагон становила 66250 кг.(а.с.46-48).

Маса металобрухту 66250 кг, що завантажений у вагон №62538145, була вказана в залізничній накладній вантажовідправником - ТОВ «Кам-Мет" (а.с.7).

Під час транспортування металобрухту до вантажоодержувача - ПрАТ «Азовсталь», на проміжній станції Волноваха було здійснено комерційне переважування вагону №62538145 та складено комерційний акт №486202/33 від 11.03.2020 року (а.с.5).

Із змісту комерційного акту №486202/33 від 11.03.2020 року вбачається, що при переважуванні вагону №62538145 на 150-ти тонних вагах з повною зупинкою та розчепленням вагону №62538145, відправленого за накладною №38284261, було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою менше документа на 1650 кг, фактично брутто встановлено 88100 кг, тара 23500 кг, нетто 64600 кг.

Із комерційного акту №486202/33 від 11.03.2020 вбачається, що відповідач не зважував вантаж, а зважив завантажений вагон: розвантаження вантажу для визначення тари - маси порожнього вагона не здійснювалося, як і не здійснювалося зважування чистої маси вантажу.

Визначення чистої маси вантажу позивач здійснив шляхом математичного розрахунку, віднімаючи від маси зваженого завантаженого вагона - 88 100 кг., масу порожнього вагона 23500 кг. При цьому, масу порожнього вагона взято з накладної, внесеної самою залізницею, як сталу величину, без здійснення її перевірки. В результаті даного розрахунку позивач отримав різницю .

Після зважування вагону №62538145, на проміжній станції Волноваха та складання комерційного акту, вантаж попрямував до вантажоодержувача ПрАТ «МК «Азовсталь», куди прибув 13.03.2020.

На момент прибуття та перед складанням приймально-здавального акта, вагон №62538145 було зважено вантажоотримувачем, і встановлено, що маса вагона з металобрухтом становить 88 050 кг.

Після прибуття вагону та його розвантаження зважили масу порожнього вагона та масу вантажу та встановили, вага вантажу становить 66250 кг, тобто фактично та маса, що вказана вантажовідправником в накладній, а вага порожнього вагона склала 21 550 кг, замість задекларованої залізницею у накладній - 23 500 кг. Отже, маса вагону становить 1950 кг по факту зважування.

Позивач в позовній заяві вказує, що ним у відповідності до вимог ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу відправнику нараховано штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, а саме провізна плата по накладній №38284261 за вагон №62538145 складає 39 308,00 грн., відтак вважає, що штраф складає: 39308,00 грн. х 5 =196 540,00 грн.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини другої статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною третьою статті 909 Цивільного кодексу України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень (ч.1-2 ст. 307 ГК України)

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМ України від 06.04.1998 №457 визначено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно із статтею 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів. Станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом.

З врахуванням наведеного, місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок про те, що залізнична накладна №38284261 свідчить про укладення між позивачем (перевізником) та відповідачем (вантажовідправником) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Слід зазначити, що ст. 37 Статуту залізниць України передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У відповідності до вимог п.2.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, встановлено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту залізниць України та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення , які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 визначається відправником.

З накладної №38284261 від 04.03.2020 та акта приймання металобрухту №82416 від 16.03.2020 вбачається, що представник відправника ТОВ «Кам-Мет» правильно вніс у накладну відомості, як це передбачено п.2.3. Правил приймання вантажів до перевезення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

З наявних в матеріалах справи доказів, які описані вище вбачається, що визначення маси вантажу здійснювалося на станції відправлення на автомобільних вагах, де визначалась чиста маса вантажу котрий поміщався у вагон, а не маса брутто, контрольне переважування вантажу на залізничних вагах станції відправлення не здійснювалося.

При здійсненні контрольного перевантажування маси вантажу на станції Волноваха та станції Сартана, здійснювалося не у той самий спосіб як на станції відправлення, тобто не таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту залізниць України підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, як можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Відповідно до комерційного акта від 11.03.2020 №486202/33 комісійне зважування з розчепленням вагону здійснювали на 150-Т вагонних вагах ст. Волноваха (а.с.5).

Вантажоотримувачем ПАТ «Азовсталь» проведено зважування вагону №62538145 і встановлено, що маса вагона з металобрухтом становить 88050 кг: вага вантажу становить 66500 кг, тобто фактично та маса, що вказана вантажовідправником в накладній, а вага порожнього вагона склала 21550 кг, замість задекларованої залізницею у накладній 23500 кг. (а.с.53). Отже, з огляду на наведене вбачається, що маса вагону становить 1950 кг по факту зважування

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що вага нетто у накладній №38284261, у комерційному акті №486202/33 від 11.03.2020 становить 66250 кг, водночас у акті приймання металобрухту №82416 від 16.03.2020 зазначена маса тари (вагону) 21 550 кг. Даного не спростовано скаржником належними та допустимими доказами в розумінні ст. 76,77 ГПК України.

З аналізу матеріалів та обставин справи, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що маса вантажу за даним перевезенням як при відправленні, так і під час контрольного зважування, визначена на різних вагах способом, що не суперечить вимогам Правил приймання вантажів до перевезення, що опосередковано зумовлює невідповідність результатів зважування.

Отже, письмовими доказами і фактичними обставинами справи підтверджено відповідність маси вантажу у вагоні №62538145, що була зазначена відповідачем у перевізних документах фактичній масі вантажу, однак маса самого вагона не відповідала масі вагона задекларованій перевізником, що відповідно не може бути підставою для застосування до відповідача фінансових санкцій.

Враховуючи вищенаведене, місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 196 540,00 грн. штрафу в зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця".

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2020 у справі №909/763/20 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 30.03.2021.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

Суддя Н.А. Галушко

Суддя М.Б. Желік