ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" березня 2021 р., м. Київ Справа № 911/3068/20

Господарський суду Київської області в складі судді Черногуза А. Ф., розглянувши заяву Приватного підприємства "Бриз Дніпра" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Приватного підприємства "Бриз Дніпра" (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, буд. 8-Б, ) до Підприємства по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, пл. Шевченка, буд. 1, ) про стягнення боргу, 3% річних та втрат від інфляції,

ВСТАНОВИВ:

Господарський суду Київської області розглянув справу № 911/3068/20 за позовом Приватного підприємства "Бриз Дніпра" до Підприємства по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради про стягнення боргу, 3% річних та втрат від інфляції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 2 цієї ж статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відтак, до Господарського суду Київської області надійшла заява б/н від 26.03.2021 Приватного підприємства "Бриз Дніпра" про ухвалення додаткового рішення. 29.03.2021 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Статтею 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Із правового контексту вищенаведених норм слідує, що кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому, за наведеними положеннями статті 124 зазначеного Кодексу особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

Вказані положення забезпечують дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, та крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Таким чином, виходячи із змісту вищенаведених норм процесуального закону в їх сукупності слід дійти висновку, що законодавцем передбачено процедуру, яка дозволяє розгляд питання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги стороні спору винести поза межі розгляду справи по суті.

Суд констатує, що додаткове рішення з підстав визначених в абз. 2 ч 8 ст. 129 ГПК України може бути прийняте судом лише у випадку дотримання учасником процесу вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання відповідної заяви.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не подавалося жодних письмових заяв з підтвердженням суми витрат понесених стороною у строк встановлений законом.

Суд звертає увагу відповідача, що в ухвалі про відкриття провадження у справі від 20.11.2020 в пункті 4 резолютивної частини суд повідомляв сторін про те, що в силу положень ч. 2 ст. 169 ГПК України суд встановлює письмову форму для всіх заяв та клопотань, що будуть подаватись у даній справі, у зв`язку з чим заява у порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України повинна була бути подана в письмовій формі до закінчення судових дебатів, чого позивачем зроблено не було.

Відтак, враховуючи вищевикладене, позивачем не дотримано вимог щодо строку подання доказів понесених витрат та строку подання заяви в порядку ч. 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу на підтвердження витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим подана заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 129, 169, 234, 244 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватного підприємства "Бриз Дніпра" б/н від 26.03.2021 про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 31.03.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз