РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2021Справа № 910/19813/20

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Приватного підприємства "Емма"

третя особа Національну академію образотворчого мистецтва і архітектури

про розірвання договору оренди та примусове виселення.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання Договору нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601 від 11.10.2006 та виселення відповідача з займаних нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корп. 2, площею 271,12 м2, яке перебуває на балансі Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок несплати відповідачем заборгованості за оренду вказаного майна (за період червня, липня та жовтня 2020 року) позивач направив відповідачу листа з пропозицією дострокового розірвання договору. Однак відповідач відповіді на вказаний лист не надав, займані приміщення не звільнив, а тому позивач просить розірвати договір та виселити відповідача в примусовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.01.2021 відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував посилаючись на те, що у нього відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором.

04.02.2021 відповідач подав суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

26.02.2021 позивач подав суду клопотання про долучення доказів.

01.03.2021 позивач подав суду клопотання про відкликання клопотання про долучення доказів подане 26.02.2021, а також долучення до матеріалів у справі листа третьої особи № 53-15 від 02.02.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, пояснення третьої особи та додані до них докази.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2006 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар), було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601.

Відповідно до п. 1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, площею 297 м2 (в т.ч. місця загального користування площею 98,60 м2) розміщене за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корпус 2, поверх 1, що знаходиться на балансі Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (надалі Балансоутримувач, третя особа), вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 30.04.2,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу (67 м2) та видавництва вітчизняних книг (230 м2).

Відповідно до п. 2.1 договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та Акта приймання-передачі Майна.

Пунктом 7.1 Договору визначено: передати Орендарю в оренду Майно згідно з цим Договором по акту-приймання-передачі Майна, який підписується одночасно з цим Договором.

Згідно умов п. 3.3 договору перерахування за орендну плату здійснюються орендарем до 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

11.10.2006 між сторонами у справі було підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна за спірним договором, який погоджено балансоутримувачем.

Протягом 2006 - 2017 років сторонами у справі неодноразово вносились зміни до спірного договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач листом № 30-06/9357 від 20.10.2020 надіслав відповідачу пропозицію про дострокове розірвання договору, у зв`язку із наявною у відповідача заборгованістю з орендної плати.

Вказаний лист залишився без відповіді.

Підстави для розірвання договору встановлені ст.ст. 651, 652 ЦК України, згідно з якими договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною, а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відповідно до п. 10.8 договору сторони погоджуються, що цей договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема, систематично/більше трьох разів/порушує терміни здійснення будь-яких платежів, у т.ч. пені за цим договором та не надав платіжні доручення до регіонального відділення.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами у справі, на момент звернення позивача в суд з указаним позовом у відповідача існувала заборгованість по орендній платі за спірним договором за період червня, липня та жовтня 2020 року, а також вбачається, що протягом січня 2018 - вересня 2020 років відповідачем здійснювалися платежі з орендної плати з порушенням встановлених договором строків.

Таким чином, на момент звернення в суд були підстави для розірвання спірного договору оренди.

При цьому, наявними у матеріалах справи платіжним дорученням № 589 від 16.12.2020, дублікатом квитанції № 0.0..1 від 05.01.2021, квитанцією № 0.0..1 від 10.01.2021 стверджується факт погашення відповідачем заборгованості з орендної плати та нарахованої пені за спірним договором оренди після звернення позивача в суд з указаним позовом.

Крім того, Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури направила позивачу листа № 53-15 від 02.02.2021, вказавши, що у відповідача станом на 02.02.2021 відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором, а також те, що вона не заперечує щодо продовження договору оренди.

Згідно вимог ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Сторонами у справі не заявлено відмову від продовження запропонованого балансоутримувачем строку дії договору оренди.

За таких обставин, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601 від 11.10.2006 вважається продовженим.

Враховуючи, що спірний договір оренди продовжений, то у позові про його розірвання слід відмовити.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ст. 785 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов`язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

Згідно зі ст.ст. 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою зайняття державного майна є договір оренди.

Враховуючи, що договір нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601 від 11.10.2006 станом на час розгляду справи судом є чинним, тому користування вказаним приміщенням за договором відповідачем є правомірним.

За таких обставин, вимога позивача про виселення відповідача із займаних нежитлових приміщень також задоволенню не підлягає.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки спір винив внаслідок його неправильних дій.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Приватного підприємства "Емма" про розірвання договору оренди та примусове виселення відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства "Емма" (04052, м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корп. 2; ідентифікаційний код 21556279) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г, ідентифікаційний код 19030825) 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко