ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" березня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/108/21

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В., у справі

за позовом фізичної особи - підприємця Твердого Миколи Кузьмовича

до Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

до Державного підприємства "СЕТАМ" в особі Рівненської філії

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнерибгосп Плюс"

про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами електронних торгів

За участю представників сторін:

від позивача: Твердий М.К. (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 22.02.2019 року);

від відповідача (Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів): Іщук Н.В. (посв. АА №007502 від 01.07.2020 року); Гаврилюк Н.П. (довіреність № 58672 від 31.03.2021 року);

від відповідача (ДП "СЕТАМ" в особі Рівненської філії): не з`явився;

від відповідача (ОСОБА_1): не з`явився ;

від ТОВ "Рівнерибгосп Плюс": Савонюк М.Я. (довіреність № б/н від 17.03.2021 року).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Твердий Микола Кузьмович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), до Державного підприємства "СЕТАМ" в особі Рівненської філії та до ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсним із підстави невідповідності його змісту вимогам актів цивільного законодавства правочин, вчинений з ініціативи Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ України (м. Львів) та здійснений у формі електронних торгів з примусової реалізації арештованого майна - будівлі складу по вул. Вербовій, 34а у с. Понебель Рівненського району Рівненської області - проведених 11.12.2017 Рівненською філією Державного підприємства "СЕТАМ" (Протокол про проведені електронні торги № 302987 по лоту 250656), переможцем яких згідно Акту про проведені електронні торги від 07.02.2018 р. визнано ОСОБА_1 із оформленням на його ім`я Свідоцтва про право власності на будівлю, на підставі якого 19.02.2018 року була здійснена державна реєстрація його права власності на цю будівлю.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.02.2021 року позовну заяву фізичної особи - підприємця Твердого Миколи Кузьмовича до Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), до Державного підприємства "СЕТАМ" в особі Рівненської філії та до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами електронних торгів, залишено без руху. Надано Фізичній особі - підприємцю Твердому Миколі Кузьмовичу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати суду докази сплати судового збору за подання позовної заяви у встановленому законом порядку та розмірі, а саме 1 362 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "31" березня 2021 р.

17.03.2021 року до суду від відповідача - Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 918/108/21 відповідно до якого просить суд закрити провадження у справі № 918/108/21.

18.03.2021 року до суду від відповідача - Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволенні позову про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами електронних торгів.

Ухвалою господарського суду від 31.03.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнерибгосп Плюс" про залучення у якості третьої особи - задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнерибгосп Плюс" (35322, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Понебель, вул. Вербова, буд. 5, ).

Представники відповідача - Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судовому засіданні 31.03.2021 року підтримали клопотання про закриття провадження у справі.

Позивач проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечував.

Представник третьої особи в судовому засіданні 31.03.2021 року підтримав клопотання відповідача про закриття провадження у справі та вважає, що позов не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Представник відповідача - ОСОБА_1 в судове засідання 31.03.2021 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 0, яке наявне в матеріалах справи.

Представник відповідача - Державного підприємства "СЕТАМ" в особі Рівненської філії в судове засідання 31.03.2021 року не з`явився. До господарського суд повернулися ухвали суду від 25.02.2021 року, з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", яка направлялася на адресу відповідача, вказану в позовній заяві - 33013, м. Рівне, вул. Григорія Сковороди, 23, та яка направлялася на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійсненого за безкоштовним запитом та поданого позивачем суду - 33028, м. Рівне, вул. Замкова, 22А.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійсненого на запит від 30.03.2021 року за кодом 32, місцезнаходження відповідача - Рівненської філії Державного підприємства "СЕТАМ" - 33028, м. Рівне, вул. Замкова, 22А.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.

Інші адреси відповідача - Державного підприємства "СЕТАМ" в особі Рівненської філії, ніж ті, яка зазначена у ЄДР та зазначена в позовній заяві позивачем, суду не відомі.

Приписами ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

На підставі зазначеного, відповідно до ст. 242 ГПК України, ухвала суду від 25.02.2021 року вважається врученою, а відповідач - Державне підприємство "СЕТАМ" в особі Рівненської філії таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, суд зазначає, що статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що предметом позовних вимог є визнання недійсним правочину, укладеного за результатом проведення електронних торгів.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

За змістом ч.ч. 1 - 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (ч.ч. 4 - 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 821/197/18.

Також у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 717/325/14-ц викладено правову позицію, згідно з якою у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна. Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, державний виконавець діє відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення електронних торгів, вони не стосуються правил проведення електронних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, тому не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними у зазначений спосіб.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020 р. у справі № 902/685/19.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статей 55, 85 цього Закону).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 367/6231/16-ц.

Суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду із даним позовом, вказує про те, що оцінка будівлі була здійснена експертом без її огляду, є заниженою і її дійсна (ринкова) вартість за твердженням позивача, після визначення іншими експертами, в 4 рази перевищує здійснену для цілей примусового її відчуження.

Як вбачається з долучених до матеріалів позовної заяви доказів, винесення постанови про арешт майна боржника, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - господарювання для участі у виконавчому провадженні, акту про проведені електронні торги здійснювались в ході виконавчого провадження ВП № 51601798 з примусового виконання виконавчого листа № 569/11141/15-ц виданого 30.06.2016 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10000 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 215 764,97 грн боргу за договором позики від 14.06.2000 року, 3 % річних в сумі 106,32 грн та 2 157,65 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів.

Пунктом 8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2831/5, передбачено, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Відповідно до ст. 650 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 ЦК України).

Враховуючи вищезазначені норми ЦК України, процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна визначено, що після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Начальник відповідного відділу державної виконавчої служби має затвердити акт про проведені електронні торги не пізніше наступного робочого дня після його подання виконавцем. Приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна (пункт 5 розділу X вищевказаного Порядку).

Враховуючи вищевикладене, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Відтак, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже у разі прийняття судового рішення про визнання недійсним правочину, у сторін договору, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

У справах про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, відповідачами повинні бути організатор торгів і особа, визнана їх переможцем.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 911/845/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 910/1454/17.

В акті про проведені електронні торги від 07.02.2018 р., ВП № 51601798, зазначено, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 11.12.2017 р № 302987 по лоту 250656, що проводилися системою електронних торгів арештованого майна Державним підприємством "Сетам" переможцем визнано: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Збаразьким РВ УМВС України в Тернопільській області 12.04.2000 року. Тобто зазначено ідентифікуючі ознаки фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №125413553 від 26.05.2018, поданого суду позивачем, приватним нотаріусом Олинець В.П. Рівненського районного нотаріального округу 19.02.2018 р. було зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 приміщення складу, загальною площею (кв. м.): 538,1 за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 148, виданий 07.02.2018 р. Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39803848 від 22.02.2018 р.

Крім того, в даному акті зазначено, що приміщення складу, позначеного на плані літерою - А, загальною площею 538,1 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить боржнику ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Олинцем В.П., приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу 04.01.2002 р., р. № 15.

Таким чином, судом встановлено, що переможцем торгів, на підставі яких укладено правочин і який позивач просить суд визнати недійсним є фізична особа.

За змістом статті 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

При цьому суд зазначає, що юрисдикційність справ про оскарження прилюдних торгів визначається з огляду на склад сторін правочину. Якщо набувачем майна є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 725/3212/16-ц, від 05.06.2018 у справі №910/856/17).

Як зазначалось вище, за результатами дослідження зібраних у справі доказів судом встановлено, що переможцем відповідних торгів, тобто, набувачем відповідного нерухомого майна, є ОСОБА_1 , а відтак, суд дійшов висновку, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а має розглядатись судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на зазначене, виходячи із суб`єктного складу сторін спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Частиною 4 ст. 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності до ч. 2. ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, позивач не позбавлений права звернутися до суду із письмовим клопотанням про повернення сплаченого судового збору з бюджету в порядку п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 231 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 918/108/21 за позовом фізичної особи - підприємця Твердого Миколи Кузьмовича до Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), до Державного підприємства "СЕТАМ" в особі Рівненської філії та до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами електронних торгів - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано "01" квітня 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк