ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м.Дніпро Справа № 908/1417/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання: Кандиба Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 року (повний текст складено 23.11.2020 р року, суддя Проскуряков К.В.) у справі № 908/1417/20

за позовом Заступника прокурора Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29-А) в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206,

до Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» (69014, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 44, )

про стягнення 19 022 247,53 грн. -

В С Т А Н О В И В:

1. Зміст і мотиви оскаржуваного рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 у задоволенні заяви № 14/2449 від 04.11.2020 Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» про розстрочку виконання рішення по справі № 908/1417/20 - відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заявник звернувся із заявою передчасно, оскільки станом на 16.11.2020 р. вказане рішення ще не набрало законної сили, наказ на виконання цього рішення не видавався та виконавче провадження щодо примусового виконання рішення не відкрито, а тому відсутні докази щодо ускладнення або неможливості виконання рішення суду. Заявником ПрАТ "Запорізький абразивний комбінат" не надано в обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду належних та допустимих доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів відсутності коштів на розрахункових рахунках підприємства або майна на яке можливо було б накласти арешт та звернути стягнення за вказаним рішенням суду; з наданих заявником довідок банку не вбачається, яка саме сума грошових коштів знаходиться на цьому рахунку підприємства, що унеможливлює встановлення тяжкого фінансового стану підприємства; з наданих заявником наказів про встановлення режиму неповного робочого тижня на підприємстві не вбачається, що зазначені накази прийняті у зв`язку з запровадженням на території України карантину; заявник посилається на здійснення часткової оплати за рішенням суду у аналогічній справі № 908/220/18 між тими ж сторонами, проте ПрАТ "Запорізький абразивний комбінат" не надано належних та допустимих доказів здійснення часткових оплат за рішенням суду від 02.11.2020 р. у справі № 908/1417/20 на підтвердження свого волевиявлення щодо добровільного виконання цього рішення.

2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 у справі № 908/1417/20, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ПрАТ «Запоріжабразив» у повному обсязі.

- розстрочити виконання рішення суду у справі № 908/1417/20 строком на один рік, шляхом сплати ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» на користь Запорізької міської ради боргу наступним чином:

Листопад 2020 р. 1 585 187,34 грн.;

Грудень 2020 р. 1 585 187,29 грн.;

Січень 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Лютий 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Березень 2021 р. 1 585 187,29 грн.

Квітень 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Травень 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Червень 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Липень 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Серпень 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Вересень 2021 р. 1 585 187,29 грн.;

Жовтень 2021 р. 1 585 187,29 грн.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема приписів статті 236 ГПК України, не враховано ч. 4. ст. 331 ГПК України щодо ступеня вини відповідача у виникненні спору, та наявність такої надзвичайної, непередбачуваної події як пандемія.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає:

- суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності взаємозв`язку між встановленням неповного робочого тижня на підприємстві внаслідок запровадження карантину, оскільки ПрАТ «Запоріжабразив» було надано докази накази про встановлення неповного робочого тиждня з 2019 року, з яких вбачається відсутність повного завантаження виробництва, зменшення обсягів виробництва, погіршення фінансового стану. Також було надано накази про введення простою на виробництві, зі змісту яких вбачається, що вони прийняті саме у зв`язку з запровадженням на території України карантину, оскільки простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами;

- в заяві про розстрочення виконання рішення скаржник зазначив, що в листопаді 2020 року ним буде здійснена часткова оплата на підтвердження свого наміру добровільно виконати судове рішення у справі № 908/1417/20. Відповідачем на користь прокуратури Запорізької області здійснена оплата судового збору в сумі 285 334,00 згідно платіжного доручення від 20.11.2020 р. у справі № 908/1417/20, тому суд дійшов передчасного висновку про відсутність доказів щодо наміру боржника виконати рішення суду добровільно;

- ПрАТ «Запоріжабразив» здійснило часткову сплату боргу в сумі 1 585 187,34 грн. за рішенням суду у справі № 908/1417/20, що підтверджується платіжним дорученням і свідчить про намір боржника виконати рішення суду добровільно;

- через неповне з`ясування обставин, викладених в заяві, суд дійшов невірного висновку про неможливість встановити тяжкий фінансовий стан підприємства із наданих заявником довідок банку у зв`язку з тим, що з цих довідок не вбачається, яка саме сума грошових коштів обчислюється на рахунку;

- об`єктивність причин, що спричинили погіршення фінансового стану підприємства, підтверджують внесення змін до Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.07.2020 р., введення карантину відповідно до Постанови КМУ №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», про що скаржником було зазначено в заяві;

- примусове виконання рішення суду може створити загрозу банкрутства ПрАТ «Запоріжабразив», призвести до блокування діяльності підприємства внаслідок накладення арешту на майно підприємства та виникнення обов`язку сплати виконавчого збору за примусове виконання рішення суду в розмірі 10% від суми боргу, що становить 1 902 224,75 грн. у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», чим буде заподіяно шкоду майновим правам та інтересам ПрАТ «Запоріжабразив»;

- судом не враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору як це передбачено приписами пункту 1 частини 4 статті 331 ГПК України, оскільки вина відповідача у безпідставно отриманому майні, що є предметом позову у справі № 908/1417/20 відсутня, оскільки право користування земельними ділянками було отримано в результаті приватизації нерухомого майна, згідно наказу №1379 від 25.10.1995 року регіонального відділення Фонду держмайна України;

- на підтвердження тяжкого матеріального стану заявником було надано до суду першої інстанції Звіт про фінансовий стан (баланс) підприємства за 2019 р. перше півріччя 2020 року, з якого вбачається тенденція зменшення основних показників фінансового стану товариства, також надано копію Договору про внесення змін №15 до договору про відкриття кредитної лінії № 18-В/13/08/КЛ-КБ від 09.06.2020 року, що підтверджує наявність невиконаних зобов`язань за кредитним договором, а отже свідчить про факт скрутного матеріального становища, яку суд взагалі не дослідив;

- судом не взято до уваги висновок Конституційного суду у справі № 1-7/2013 від 26.06.2013 р., відповідно до якого до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо;

- скаржник посилається на постанову Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», яким передбачено, що підставами для відстрочення виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення у встановлений судом спосіб, отже вирішуючи питання про надання відстрочки виконання судового рішення господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси і фінансовий стан обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, надзвичайні події тощо;

- оскільки законодавчо не визначено повний перелік обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду, то суд у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази та вирішує питання про наявність або відсутність обставин для надання відстрочення або розстрочення виконання рішення відповідно до ст. 331 ГПК України;

- скаржник вважає, що ним були надані достатні докази на підтвердження реальної можливості виконання судового рішення у справі №908/1417/20 в подальшому, і зазначає, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, за певних обставин затримка з виконання судового рішення може бути виправданою; існування заборгованості, підтвердженої судовим рішенням, надає особі, на чию користь таке рішення було винесене, «легітимних сподівань» на сплату такої заборгованості.

З огляду на вищенаведене, скаржник вважає ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 у справі № 908/1417/20 такою, що винесена з порушенням норм процесуального права. Судом не враховано вимоги ч. 4 статті 331 ГПК України, відтак ухвала підлягає скасуванню.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

На адресу Центрального апеляційного господарського суду від заступника керівника обласної Запорізької прокуратури надійшли пояснення стосовно апеляційної скарги, згідно яких обласна прокуратура не заперечує проти розстрочення рішення суду у справі № 908/1417/20 у зв`язку з позицією позивача та враховуючи систематичну щомісячну сплату підприємством до бюджету міста присуджених у справах № 908/220/20 та № 908/1417/20 коштів.

Прокурор зазначив, що станом на 29.01.2021 р. на виконання рішення господарського суду у справі № 908/1417/20 від 16.11.2020 р. ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» сплачено до місцевого бюджету 4 755 562,02 грн. за три місяці з листопада 2020 по січень 2021 року.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2020 р. у аналогічній справі № 908/220/20 про стягнення з ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» безпідставно збережених коштів в сумі 19 627 939,50 грн. за попередні періоди використання вказаної земельної ділянки підприємством сплачено майже 18 млн.грн.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020 року у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 у справі № 908/1417/20 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.03.2021.

Розгляд справи призначений у судовому засіданні на 01.03.2021 не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Білецької Л.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 31.03.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.03.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Вечірка І.О. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №908/1417/20, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

В судове засідання з`явився представник скаржника та надав пояснення по справі і підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасник справи не скористалися своїм правом бути присутніми у судовому засіданні, про час дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

31.03.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 у справі № 908/1417/20 слід залишити без змін з наступних підстав.

5. Встановлені та неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 р. у справі 908/1417/20 позовні вимоги задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, в сумі 19 022 247,53 грн.

05.11.2020 р. до Господарського суду Запорізької області від Приватного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" надійшла заява № б/н від 08.07.2020 р. (вх. № 270/08-12/20 від 08.07.2020) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 по справі № 908/1417/20.

У судовому засіданні 16.11.2020 р. представник заявника (відповідача) просив розстрочити виконання рішення суду від 02.11.2020 р. у справі №908/1417/20 строком на один рік, шляхом сплати ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» на користь Запорізької міської ради боргу наступним чином: листопад 2020р. - 1 585 187,34 грн., листопад 2020р. - 285 334,00 грн. (судовий збір), грудень 2020 р. - 1 585 187,29 грн., січень 2021р. -1 585 187,29 грн., лютий 2021 р. - 1 585 187,29 грн., березень 2021р. - 1 585 187,29 грн., квітень 2021р.-1 585 187,29 грн., травень 2021р. - 1 585 187,29 грн., червень2021р. - 1 585 187,29 грн., липень 2021р. - 1 585 187,29 грн., серпень 2021р. - 1 585 187,29 грн., вересень 2021 р. - 1 585 187,29 грн., жовтень 2021р.- 1 585 187,29 грн.

В обґрунтування необхідності надання розстрочки заявник посилався на складне фінансове становище, що значно утруднить одномоментне виконання рішення суду. В обґрунтування такого твердження, заявником було надано банківські довідки АТ «СБЕРБАНК», посилання на наявність зобов`язань ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» за кредитним договором перед АТ «СБЕРБАНК», у тому числі прострочена заборгованість за основним боргом, заборгованість за процентами. Вказана інформація є банківською таємницею та не підлягає розголошенню.

На підприємстві ПрАТ «Запоріжабразив» працює 1376 штатних працівників, які станом на дату подачі заяви отримують без затримки заробітну плату, а примусове виконання рішення суду може негативно вплинути на фінансовий стан ПрАТ «Запоріжабразив», як наслідок на стан працівників.

Згідно наказів про запровадження неповного робочого тижня, на підприємстві вже більше року діє чотириденний робочий тиждень у зв`язку з неповним завантаженням виробництва.

Після внесення змін з 01 липня 2019 р. до Закону України «Про ринок електричної енергії» ПрАТ «Запоріжабразив», будучи енергозалежним підприємством, несе великі витрати пов`язані із цінами на електричну енергію та основну сировину для виробництва, що призводить до малорентабельності продукції комбінату.

ПрАТ «Запоріжабразив» вже сплачує заборгованість перед Запорізькою міською радою за попереднім рішенням у справі № 908/220/18 за позовом прокуратури Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради, яким стягнуто з ПрАТ «Запоріжабразив» 19 627 939,50 грн. станом на дату подачі цієї заяви, ПрАТ «Запоріжабразив» сплачено 13 085 292,96 грн. , а залишок складає 6 542 646,54 грн.

Наслідком примусового виконання рішення суду може стати арешт всіх рахунків підприємства, що повністю заблокує господарську діяльність ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», адже підприємство буде позбавлене можливості виконувати взяті на себе зобов`язання, виконувати свою роботу, зокрема здійснювати розрахунки з контрагентами, за електроенергію, газ, воду, а також своєчасно сплачувати заробітну плату робітниками підприємства, що створить загрозу банкрутства відповідача.

Враховуючи значний розмір заборгованості, а також вірогідність стягнення виконавчого збору в сумі 1 902 224,75 грн. у випадку примусового виконання рішення, - правам, свободам та інтересам ПрАТ «Запоріжабразив» може бути заподіяно значну шкоду.

Крім того заявник посилався, що 11.03.2020 р. Постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 р. введено на території України карантин. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 22.07.2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Постановою Кабінету Міністрів України №956 від 13.10.2020 р. продовжено карантин до 31.12.2020 р. Тривале запровадження карантину, як в Україні так і поза її межами, може також значно вплинути на господарську діяльність, як прямо так і опосередковано та зменшити продаж продукції комбінату, як наслідок, зменшення надходження коштів.

На підставі викладеного ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» просив суд розстрочити виконання рішення суду строком на один рік.

Прокурор проти задоволення вказаної заяви не заперечив.

До матеріалів справи заявником надано довідку АТ «СБЕРБАНК» від 03.11.2020 р. за вих. №278/5/14-1-2 та довідку АТ «СБЕРБАНК» від 03.11.2020 р. за вих. №279/5/14-1-2.

Також, заявником надано до суду накази про встановлення режиму неповного робочого тижня на підприємстві та накази про простій (а.с. 199-201), баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2019 р., баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2020 р.

Відповідно до Балансу (Звіту про фінансовий стан) ПрАТ "Запорізький абразивний комбінат", станом на 31.12.2019 р. необоротні активи = 270 027 грн., станом на 30.06.2020 р. необоротні активи становлять 259 104 грн.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду у справі № 908/1417/20, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.

За приписом ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (стаття 331 ГПК України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1 - 3 ст. 86 ГПК України).

За висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України"), межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003).

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не лише доводів боржника, а й заперечень кредитора. При цьому, Господарський суд зазначив, що надання відстрочки виконання рішення у справі сприятиме належному виконанню заявником своїх наявних зобов`язань, можливості запланувати та здійснити відповідні витрати, а отже належним чином виконати рішення суду у справі, що, як наслідок, буде сприяти захисту інтересів обох сторін.

Відповідно до приписів частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до приписів статті 236 ГПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Отже, питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Господарським процесуальним законодавством України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини 1 і 5 статті 331 цього Кодексу).

Оскільки питання щодо відстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень суду, .

Правовий механізм дотримання балансу інтересів сторін передбачає дослідження та оцінювання не лише доводів боржника, а й заперечень кредитора.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

На підставі викладених у пункті 6 цієї постанови обставин, апеляційний господарський суд не погоджується з доводами апеляційної скарги та не вбачає достатніх правові підстави для її задоволення з огляду на наступне.

За приписами національного законодавства судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що зауважив Конституційний суд України в своєму рішенні від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) встановлено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина "судового розгляду" в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

Відповідно до статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як встановлено судом та слідує із матеріалів справи, відповідачем в обґрунтування доводів для надання розстрочки виконання рішення наведені наступні обставини:

- надано накази про встановлення на підприємстві неповного робочого тижня (а.с. 193-198);

- надано накази про запровадження простою внаслідок зменшення обсягів виробництва (а.с. 199-202);

- надано Звіт про фінансовий стан (а.с. 208-209);

- письмові докази на підтвердження скрутного матеріального становища внаслідок існування кредитних зобов`язань у значному розмірі та про залишок коштів на рахунках (а.с. 210-212, 242);

- платіжне доручення №27266 від 20.11.2020 на суму 285 334,00 грн. на користь прокуратури Запорізької області з призначенням платежу - оплата судового збору відповідно рішення Господарського суду Запорізької області у справ 908/1417/20 від 02.11.2020 р. (а.с. 249).

Також в матеріалах справи наявні пояснення (а.с. 256), за змістом яких прокурор не заперечує проти надання відповідачеві розстрочки виконання рішення.

Також відповідач і прокурор в своїх поясненнях зазначають, що відповідачем на підтвердження наміру добровільно виконати рішення суду сплачено судовий збір в сумі 285 334,00 грн., а також здійснено часткову оплату згідно рішення від 02.11.2020 року у справі № 908/1417/20 на суму 1 585 187,34 грн., однак доказів на підтвердження платежу в сумі 1 585 187,34 грн. до суду скаржником не надано, з огляду на що намір боржника виконати рішення суду добровільно під час перевірки матеріалів справи колегією суддів - не підтвердився.

В матеріалах справи наявне клопотання від 16.11.2020 р. позивача - Запорізької міської ради (а.с. 218), адресоване Господарському суду Запорізької області, за змістом якого позивач просив суд всебічно та повно розглянути заяву про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1417/20, а також зауважив, що відповідач є суб`єктом господарської діяльності, має відокремлене майно і несе відповідальність за своїми господарськими зобов`язаннями в межах цього майна. Вина відповідача у виникненні спору доведена під час розгляду справи, а за період стягнення безпідставно одержаних коштів (з 01.01.2018 по 31.12.2017) і до прийняття рішення у справі № 908/1417/20 територіальна громада понесла інфляційні збитки.

Довід скаржника стосовно ймовірної загрози банкрутства ПрАТ «Запоріжабразив», внаслідок примусового виконання рішення суду може та можливості призвести до блокування діяльності підприємства внаслідок накладення арешту на майно підприємства та виникнення обов`язку сплати виконавчого збору за примусове виконання рішення суду в розмірі 10% від суми боргу, що становить 1 902 224,75 грн. у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», чим буде заподіяно шкоду майновим правам та інтересам ПрАТ «Запоріжабразив» колегія суддів відхиляє з огляду на передчасність та недоведеність такого висновку.

У відповідності до пункту 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 341 ГПК, ця стаття не вимагає. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. У даному випадку місцевим господарським судом було здійснено оцінку доказів та наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про відмову в розстроченні виконання рішення у цій справі, і в даному випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням балансу інтересів сторін. Аргументи апеляційної скарги стосуються з`ясування обставин, встановлених господарським судом першої інстанції, та фактично зводяться до переоцінки вже оцінених судом доказів у справі.

Оскільки Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини, повинна здійснюватись судом за правилами статті 86 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи відповідача викладені у апеляційній скарзі щодо розстрочення виконання судового рішення у справі, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не довів обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі.

Колегія суддів не приймає надані в судовому засіданні для огляду платіжні доручення про погашення боргу, оскільки вони зроблені після прийняття судового рішення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів не вбачає підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення у даній справі.

За таких обставин апеляційний господарський суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 року у справі № 908/1417/20.

8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Внаслідок відмови у наданні розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/1417/20 порушено право скаржника, передбачене ст. 331 ГПК України.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 06.10.2020 у справі № 908/1417/20 постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду - без змін.

10.Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 року у справі № 908/1417/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.11.2020 року у справі № 908/1417/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання суддями та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 02.04.2021

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд