ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 справа № 914/163/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю, «Лінде Матіріал Хендлінг Україна», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно механічний завод «Карпати», м. Новий Розділ (пн), Львівська область

про: стягнення заборгованості 85 163, 28 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І. В.

Представники учасників справи:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

Хід розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінде Матіріал Хендлінг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно механічний завод «Карпати» про стягнення заборгованості 85 163, 28 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.01.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №914/163/21 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 22.02.21р.

До канцелярії суду 22.02.2021 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву з доказами скерування такого позивачу.

Відзив на позовну заяву долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 22.02.2021р. розгляд справи по суті відкладено на 15.03.2021р.

Ухвалою суду від 15.03.2021р. розгляд справи по суті відкладено на 29.03.2021р.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 15.03.2021р. зареєстровано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ознайомившись зі змістом відповіді на відзив на позовну заяву, суд зазначає таке.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначає: з урахуванням Відзиву відповідача та вищенаведених обставин, керуючись статтями 42, 60, 166 Господарського процесуального кодексу України, позивач вважає, що заявлені ним позовні вимоги у справі № 914/163/21 підлягають задоволенню у вигляді Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСЛІДНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД «КАРПАТИ» (Україна, 81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, буд. 4, ідентифікаційний код: 37958251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНДЕ МАТІРІАЛ ХЕНДЛІНГ УКРАЇНА» (Україна, 03124, м. Київ, вул. М. Василенка, буд. 7, ідентифікаційний код: 37783111) заборгованості у наступному обсязі: - 55 244,72 грн. основної суми боргу, - 2 644,96 грн. - 3% річних; -2 199,06 грн. - інфляційні втрати; 8 808, 86 грн. штраф у розмірі 0, 5 % від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати.

У відповіді на відзив позивач «наводить відкоригований розрахунок штрафу у розмірі 0,5% від суми своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати відповідно до п. 7.1. Договору із застосуванням спеціального терміну позовної давності щодо стягнення неустойки в 1 рік» з якого вбачається, що позивачем визначено дату початку обліку заборгованості 30.12.2019р.

Натомість, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача: 55 244, 72 грн. - основна сума боргу; 2 644,96 грн. - 3% річних; 2 199,06 грн. -інфляційні втрати; 5 524, 51 грн. штраф у розмірі 10%; 19 550,03 грн . - штраф у розмірі 0,5% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати. При цьому розрахунок штрафу (пені) позивачем здійснено згідно: акту надання послуг № 419/009 від 19.04.2019 на суму 2 864, 1 грн за період прострочення грошового зобов`язання у 614 днів у розмірі 1097,48 грн; акту надання послуг № 517/004 від 17.05.2019 на суму 1 704,00 грн за період прострочення грошового зобов`язання у 586 днів у розмірі 607,19 грн; акту надання послуг № 524/003 від 24.05.2019 на суму 2 736,00 грн за період прострочення грошового зобов`язання у 579 днів у розмірі 956,57 грн; акту надання послуг № 527/011 від 27.05.2019 на суму 3 252,00 грн за період прострочення грошового зобов`язання у 576 днів у розмірі 1127,62 грн; акту надання послуг № 521/004 від 21.05.2019 на суму 41 592,62 грн за період прострочення грошового зобов`язання у 582 днів у розмірі 14 661,34 грн; акту надання послуг № 517/005 від 17.05.2019 на суму 3 096,00 грн за період прострочення грошового зобов`язання у 586 днів у розмірі 1103,21 грн.

Відповідно до положень статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Під збільшенням/зменшенням позовних вимог, як зазначалось вище, слід розуміти зміну кількісних показників щодо початково заявленої вимоги, яка обґрунтована певними обставинами. Обставини позову, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу становлять підстави позову. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимоги позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Також, важливим є той факт, що у справах про стягнення грошових сум, період часу впродовж якого заявник просить стягнути відповідну суму, входить до кола обставин, з якими сторона пов`язує своє порушене право та законний інтерес, які суд має попередньо з`ясувати та встановивши існування таких, перевіривши правильність здійснення відповідних нарахувань, має прийняти рішення про стягнення заявлених сум чи відмову у такому стягненні.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.

Разом з тим, як встановлено судом, позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву визначено інший, аніж у позовній заяві період нарахування штрафу (пені), зменшено розмір нарахованого штрафу (пені), а також виключено вимогу про стягнення штрафу у розмірі 10% .

Суд вказує, що заявлене не є ні зменшенням позовних вимог, ні збільшенням позовних вимог. Збільшення (зменшення) можливе при здійсненні перерахунку за попередньо заявлений період, а не новий, а зменшення розміру позовних вимог було можливим, у даному випадку, до початку першого судового засідання.

Відтак, судом розглядаються первісно заявлені позовні вимоги.

Станом на 29.03.2021р. заяв та клопотань від представників учасників справи, зокрема про відкладення розгляду справи, до суду не надходило.

В судове засідання 29.03.2021р. представник позивача не з`явився.

В судове засідання 29.03.2021р. представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином та завчасно повідомлений на адресу, зазначеній в позовній заяві та згідно витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 29.03.2021р., визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом, а участь в засіданні суду є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 29.03.2021р. за відсутності представника позивача та відповідача.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором технічного обслуговування на замовлення.

Так, станом на дату звернення до суду із даною позовною заявою (30.12.2020) сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 55 244,72 грн.

Крім того, на підставі до п. 7.1. Договору позивачем нараховано штраф у розмірі 10% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку у сумі 5 524, 51 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в день прострочення у сумі 19 550, 03 грн. А також відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних - 2 644,96 грн., інфляційні втрати - 2 199,06 грн.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначає: з урахуванням Відзиву відповідача та вищенаведених обставин, керуючись статтями 42, 60, 166 Господарського процесуального кодексу України, позивач вважає, що заявлені ним позовні вимоги у справі № 914/163/21 підлягають задоволенню у вигляді Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОСЛІДНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД «КАРПАТИ» (Україна, 81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, буд. 4, ідентифікаційний код: 37958251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНДЕ МАТІРІАЛ ХЕНДЛІНГ УКРАЇНА» (Україна, 03124, м. Київ, вул. М. Василенка, буд. 7, ідентифікаційний код: 37783111) заборгованості у наступному обсязі: - 55 244,72 грн. основної суми боргу, - 2 644,96 грн. - 3% річних; -2 199,06 грн. - інфляційні втрати; 8 808, 86 грн. штраф у розмірі 0, 5 % від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати.

У відповіді на відзив позивач «наводить відкоригований розрахунок штрафу у розмірі 0,5% від суми своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати відповідно до п. 7.1. Договору із застосуванням спеціального терміну позовної давності щодо стягнення неустойки в 1 рік» з якого вбачається, що позивачем визначено дату початку обліку заборгованості 30.12.2019р.

Правова позиція відповідача.

Відповідач заперечив проти задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу 5 524, 51 грн., пені 19 550, 03 грн., 3% річних - 2 644,96 грн., інфляційні втрати - 2 199,06 грн.

Вказав, що у відповідності з вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати по акту №714834 від 19.04.2019 року припиняється 26.10.2019р., по акту № 714846 від 17.05.2019 року припиняється 24.11.2019р., по акту №714850 від 24.05.2019 року припиняється 31.11.2019р., по акту № 714848 від 27.05.2019 року припиняється 03.12.2019р., по акту № 714843 від 21.05.2019 року припиняється 28.11.2019р., по акту №714847 від 17.05.2019 року припиняється 24.11.2019р.

Крім того, строк позовної давності для нарахованої пені по акту: № 714834 від 19.04.2019 року закінчився 26.10.2020р.; № 714846 від 17.05.2019 року закінчився 24.11.2020р.; №714850 від 24.05.2019 року закінчився 31.11.2020р.; №714848 від 27.05.2019 року закінчився 03.12.2020р.; № 714843 від 21.05.2019 року закінчився 28.11.2020р.; №714847 від 17.05.2019 року закінчився 24.11.2020р., а позовна заява подана 30.12.2020 р.

Отже в стягненні пені в розмірі 19 550,03 грн. слід відмовити.

Аналогічно позивачем пропущено строк позовної давності по стягненню штрафу у розмірі 10% від суми своєчасно несплаченого рахунку, а тому в стягненні штрафу у розмірі 5 524,51 грн. слід відмовити.

Крім цього, позивачем було допущено помилку при нарахуванні 3 % річних, відтак у задоволені вимоги про стягнення 1 652,82грн. - 3% річних слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, згідно розрахунку відповідача, інфляційні втрати позивача у заявлений останнім період прострочення становлять від`ємний показник, внаслідок чого у задоволенні такої вимоги слід відмовити.

Обставини, встановлені судом.

25 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дослідно механічний завод «Карпати» (далі Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінде Матіріал Хендлінг Україна» (далі Виконавець, позивач) було укладено Договір технічного обслуговування на замовлення №22/250918/18 від 25.09.2018р. (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору: «Виконавець зобов`язаний за письмовою заявкою Замовника здійснювати Технічне обслуговування (надалі за текстом «Технічне обслуговування»), а також поставку запасних частин, агрегатів та витратних матеріалів для навантажувального обладнання, яке є власністю Замовника (надалі за текстом - «Обладнання») на умовах, що визначаються цим Договором, а Замовник зобов`язаний здійснювати оплату такого Технічного обслуговування та вартість поставлених запасних частин, агрегатів та витратних матеріалів на умовах, що визначаються цим Договором.

У разі виникнення необхідності проведення Технічного обслуговування (в тому числі планового ТО згідно показника лічильника мотогодин і інструкції з експлуатації заводу - виробника Обладнання) Замовник заповнює та надсилає Виконавцю заявку на Технічне обслуговування, примірник якої знаходиться у Додатку №3 до цього Договору (надалі за текстом - «Заявка») (п. 2.1 Договору).

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що по факту завершення Виконавцем будь-якого виду Технічного обслуговування (з перерахованих у п.1.2. Договору), Замовник зобов`язаний підписати внутрішній Робочий лист Виконавця та надати Виконавцю підписані копії Актів приймання виконаних робіт (Додаток №4), або письмову аргументовану відмову щодо підписання зазначених документів. Підписані Акти приймання Виконаних робіт, або аргументована відмова щодо підписання Актів приймання робіт має бути наданою Замовником Виконавцю протягом 16-ти (шістнадцяти) годин, що випадають на час з 9.00 до 18.00, враховуючи 1 годину перерви, з понеділка по п`ятницю, окрім святкових днів (надалі за текстом - «Робочий Час»), з моменту отримання цих документів від Виконавця (повний перелік документів зазначений у п.5.5.Договору). Дата та час отримання Замовником оригіналів документів фіксується на накладній кур`єрської пошти або на повідомленні.

Пунктом 3.14. Договору визначено, що Замовник зобов`язується своєчасно оплачувати виконані роботи, встановлені запасні частини та витратні матеріали.

Відповідно до пункту 5.5. Договору, відповідач має здійснити оплату проведеного технічного обслуговування протягом 5 банківських днів з дати отримання пакету документів (враховуючи положення п. 2.3. цього Договору).

На виконання умов Договору, Позивачем здійснювалось технічне обслуговування, а також поставка запасних частин, агрегатів та витратних матеріалів для навантажувального обладнання, тощо, що підтверджується наявними у матеріалах справи та підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт з технічного обслуговування та актами наданих послуг:

1) згідно Акту надання послуг № 419/009 від 19.04.2019 р. позивач виконав роботи згідно Договору, а відповідач прийняв згідно Акту приймання №714834 від 15.04.2019 р. на суму 2 864, 10 грн. ;

2) згідно Акту надання послуг №517/004 від 17.05.2019 р. позивач виконав роботи згідно Договору, а відповідач прийняв згідно Акту приймання №714846 від 14.05.2019 р. на суму 1 704,00 грн.;

3) згідно Акту надання послуг №524/003 від 24.05.2019 р. позивач виконав роботи згідно Договору, які відповідач прийняв згідно Акту приймання №714850 від 21.05.2019 р. на суму 2 736,00 грн.;

4) згідно Акту надання послуг №527/011 від 27.05.2019 р. позивач виконав роботи згідно Договору, які відповідач прийняв згідно Акту приймання № 714848 від 16.05.2019 р. на суму 3 252,00 грн.;

5) згідно Акту надання послуг № 521/004 від 21.05.2019 р. позивач виконав роботи згідно Договору, які Відповідач прийняв згідно Акту приймання приймання №714843 від 10.05.2019 р. на суму 41 592,62 грн.;

6) згідно Акту надання послуг №517/005 від 17.05.2019 р. позивач виконав роботи згідно Договору, які Відповідач прийняв згідно Акту приймання №714847 від 14.05.2019 р. на суму 3 096,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором технічного обслуговування на замовлення згідно вищевказаних актів.

Згідно до пункту 7.1. Договору, за затримку здійснення будь-якої оплати за Договором, Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 10% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за сам факт такої затримки, а також додатково 0,5% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати до моменту здійснення 100% оплати за відповідним рахунком.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 85 163,28 грн., з яких: 55 244, 72 грн. - основна сума боргу; 2 644,96 грн. - 3% річних; 2 199,06 грн. -інфляційні втрати; 19 550,03 грн . - штраф у розмірі 0,5% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати; 5 524, 51 грн. штраф у розмірі 10%.

Суд, здійснивши перерахунок пені, з урахуванням спеціальної позовної давності у 1 рік окремо за кожний день прострочення, встановив, що позивач має право на стягнення пені у період з 30.12.2019р. по 30.12.2020р., що становить 8 812, 54 грн.

Суд, здійснивши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що вірним є нарахування інфляційних втрат у розмірі 2 716, 04 грн. та 3% річних у розмірі 2 649, 24 грн., однак, зважаючи, що суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, до стягнення підлягають інфляційні втрати та 3% річних у заявленому позивачем розмірі.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами у справі виникли з Договору технічного обслуговування на замовлення №22/250918/18 від 25.09.2018р.

Позивач виконав зобов`язання за Договором, а саме здійснював технічне обслуговування, а також поставку запасних частин, агрегатів та витратних матеріалів для навантажувального обладнання, тощо, що підтверджується наявними у матеріалах справи та підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт з технічного обслуговування та актами наданих послуг на загальну суму 55 244, 72 грн.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач кореспондуючого обов`язку з оплати проведеного позивачем технічного обслуговування всупереч умовам Договору та положень чинного законодавства не виконав.

Відтак, вимога про стягнення з відповідача 55 244, 72 грн. основної суми заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення штрафу та пені суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Сторони у пункті 7.1. Договору погодили, що за затримку здійснення будь-якої оплати за Договором, Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 10% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за сам факт такої затримки, а також додатково 0,5% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за кожен календарний день затримки оплати до моменту здійснення 100% оплати за відповідним рахунком.

Позивачем нараховано штраф у розмірі 10% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку у сумі 5 524, 51 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в день прострочення у сумі 19 550, 03 грн.

Відповідно до ст.258 Цивільного кодексу України та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (якщо інше не встановлено законом або договором) та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, так як згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Таку правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 у справі № 903/647/17, від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18).

При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16 та від 22.08.2019 у справі №914/508/17.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що у відповідності з вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати по акту № 714834 від 19.04.2019 року припиняється 26.10.2019р., по акту № 714846 від 17.05.2019 року припиняється 24.11.2019р., по акту №714850 від 24.05.2019 року припиняється 31.11.2019р., по акту № 714848 від 27.05.2019 року припиняється 03.12.2019р., по акту № 714843 від 21.05.2019 року припиняється 28.11.2019р., по акту № 714847 від 17.05.2019 року припиняється 24.11.2019р.

Позиція суду ґрунтується на тому, що умовами Договору сторонами погоджено подію, з якою пов`язується припинення права на нарахування штрафу (пені) - здійснення 100% оплати за відповідним рахунком, відтак, сторонами погоджено інший, ніж 6 місячний період, за який Замовник має право нараховувати пеню.

Вказане, як слушно зазначає позивач, узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у Постановах від 21.06.2017 справа №910/2031/16, від 10.04.2018р. справа №916/804/17.

Відповідачем було заявлено про застосування спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу і пені.

Так, згідно зі ст. 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 2 вказаної норми ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України), а спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, якщо строк визначений роками (частина перша статті 254 ЦК України).

Частиною 5 статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на наведене, для визначення наявності/відсутності підстав для застосування позовної давності, судом визначено періоди, у межах яких позивач мав право на нарахування неустойки у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язань з оплати згідно Договору, в межах заявлених позивачем періодів, окремо за кожен період прострочення оплат (по кожному акту окремо) до моменту подання позовної заяви позивачем до суду - 30.12.2020р. (оскільки на момент подання позовної заяви відповідачем не здійснено 100% оплати).

Судом встановлено, що позивач мав право на нарахування пені, згідно умов Договору:

1) за прострочення оплати згідно Акту приймання №714834 від 15.04.2019р. та Акту надання послуг № 419/009 від 19.04.2019 р. на суму 2 864, 10 грн. вірним є нарахування пені у період з 25.04.2019р. по 30.12.2020р. Однак, так як позивач початком розрахунку визначає 26.04.2019р., період нарахування - 26.04.2019р. 30.12.2020р.;

2) за прострочення оплати згідно Акту приймання №714846 від 14.05.2019 р. та Акту надання послуг №517/004 від 17.05.2019 на суму 1 704,00 грн. вірним є нарахування пені у період з 23.05.2019р. по 30.12.2020 р. Однак, так як позивач початком розрахунку визначає 24.05.2019р., період нарахування - 24.05.2019р. 30.12.2020р.;

3) за прострочення оплати згідно Акту приймання №714850 від 21.05.2019 р. та Акту надання послуг №524/003 від 24.05.2019 р. на суму 2 736,00 грн. вірним є нарахування пені у період з 30.05.2019р. по 30.12.2020р. Однак, так як позивач початком розрахунку визначає 31.05.2019р., період нарахування - 31.05.2019р. 30.12.2020р.;

4) за прострочення оплати згідно Акту приймання №714848 від 16.05.2019 р. та Акту надання послуг №527/011 від 27.05.2019 р. на суму 3 252,00 грн. вірним є нарахування пені у період з 04.06.2019р. по 30.12.2020р.;

5) за прострочення оплати згідно Акту приймання приймання №714843 від 10.05.2019 р. та Акту надання послуг № 521/004 від 21.05.2019 р. на суму 41 592,62 грн. вірним є нарахування пені у період з 28.05.2019р. по 30.12.2020 р.;

6) за прострочення оплати згідно Акту приймання №714847 від 14.05.2019 р. та Акту надання послуг №517/005 від 17.05.2019 р. на суму 3 096,00 грн. вірним є нарахування пені у період з 23.05.2019р. по 30.12.2020 р. Однак так як позивач початком розрахунку визначає 24.05.2019р., період нарахування - 24.05.2019р. 30.12.2020р.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Близька за змістом правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.07.2019 зі справи № 911/1563/18, від 22.08.2019 зі справи № 914/508/17, від 11.11.2019 зі справи № 904/1038/19, від 11.02.2020 у справі №916/612/19.

Відтак, суд, здійснивши перерахунок пені за наведеними вище правилами, з урахуванням спеціальної позовної давності у 1 рік окремо за кожний день прострочення, зазначає, що позивач має право на стягнення пені у період з 30.12.2019р. по 30.12.2020р., що становить 8 812, 54 грн.

Щодо заявленої до стягнення суми штрафу у розмірі 10% від суми (разом з ПДВ) своєчасно несплаченого рахунку за сам факт такої затримки у сумі 5 524, 51 грн. суд зазначає, що обов`язок з нарахуванню штрафу, як погоджено сторонами, виникає з першого дня прострочення виконання зобов`язання і нараховується одноразово у фіксованому розмірі. Відтак, позивачем пропущено строк позовної давності для вимоги про стягнення неустойки у вигляді штрафу за прострочення виконання зобов`язань з оплати згідно Договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу у сумі 5 524, 51 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, що відображено у таблиці 1 та 3% річних, що відображено у таблиці 2.

Таблиця 1.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
26.04.2019 - 30.12.20202864.11.056160.753024.85
24.05.2019 - 30.12.20201704.001.04983.131787.13
31.05.2019 - 30.12.202027361.049133.472869.47
04.06.2019 - 30.12.202032521.049158.643410.64
28.05.2019 - 30.12.202041592.621.0492029.0243621.64
24.05.2019 - 30.12.202030961.049151.033247.03

Таблиця 2.

Період простроченняСума боргу (грн.)Кількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
26.04.2019 - 30.12.20202864.16153 %144.54
24.05.2019 - 30.12.20201704.005873 %82.07
31.05.2019 - 30.12.03 %130.20
04.06.2019 - 30.12.63 %153.69
28.05.2019 - 30.12.202041592.625833 %1989.62
24.05.2019 - 30.12.73 %149.12

Відповідно до вимог ст.14 Господарського процесуального кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Отже, суд не вправі виходити за межі вимог, заявлених позивачем.

Суд, здійснивши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що вірним є нарахування інфляційних втрат у розмірі 2 716, 04 грн. та 3% річних у розмірі 2 649, 24 грн., однак, зважаючи, що суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, до задоволення підлягають інфляційні втрати та 3% річних у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх у сукупності з огляду на їх вірогідність встановив, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір згідно платіжного доручення №21 від 23.12.2020р. у розмірі 2 270, 00 грн.

Позовну заяву скеровано до суду засобами поштового зв`язку 30.12.2020р.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на працездатних осіб встановлено в розмірі 2 102,00 гривні.

Таким чином, судовий збір за позовними вимогами у даній справі становить 2 102, 00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена позивачем сума судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом може бути повернута за клопотанням позивача.

Також у прохальній частині позовної заяви позивач просив стягути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000, 00 грн. згідно орієнтовного розрахунку.

Відповідно до ч.1 статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на те, що на момент ухвалення рішення матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, судом не розглядається вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно механічний завод «Карпати» (81652, Львівська обл., місто Новий Розділ(пн), вулиця Ходорівська, будинок 4, ідентифікаційний код 37958251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю, «Лінде Матіріал Хендлінг Україна» (03124, місто Київ, вулиця М. Василенка, будинок 7, ідентифікаційний код 37783111) заборгованість в розмірі 68 901, 28 грн., з яких 55 244, 72 грн.- основний борг, 2 199, 06 - інфляційні втрати, 2 644, 96 грн. - 3% річних, 8 812, 54 грн. пеня.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно механічний завод «Карпати» (81652, Львівська обл., місто Новий Розділ(пн), вулиця Ходорівська, будинок 4, ідентифікаційний код 37958251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю, «Лінде Матіріал Хендлінг Україна» (03124, місто Київ, вулиця М. Василенка, будинок 7, ідентифікаційний код 37783111) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 700, 62 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2021р.

Суддя М.М. Синчук