ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Справа№ 911/2498/18 (911/2583/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Остапенка О.М.

Полякова Б.М.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 30.03.2021
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗВ Ріелті»
на ухвалуГосподарського суду Київської області від 08.12.2020
у справі№911/2498/18 (911/2583/20)
за заявоюПриватного акціонерного товариства «Росава»
до 1). Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗВ Ріелті» 2). Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі»
провизнання недійсними правочинів боржника та стягнення коштів
у відокремленому провадженнів межах справи №911/2498/18
за заявоюГолови ліквідаційної комісії Приватного акціонерного товариства «Росава»
до Приватного акціонерного товариства «Росава»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Київської області 27.11.2018 відкрите провадження у справі №911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава», яке постановою Господарського суду Київської області від 04.12.2018 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка на даний час триває.

07.09.2020 до суду надійшла заява ПрАТ «Росава» (боржник, позивач) від 04.08.2020 б/№ (вх. № 2614/20) до ТОВ «ЗВ Ріелті» (відповідач-1) та ТОВ «Преміорі» (відповідач-2) про визнання недійсними правочинів боржника та стягнення коштів, за якою відкрито відокремлене провадження №911/2498/18 (911/2583/20) за правилами загального позовного провадження в межах справи № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава».

Позивач просив визнати недійсними: Договір № 835 від 01.04.2020 про відступлення права вимоги, що укладений між ПрАТ «Росава», ТОВ «Преміорі» та ТОВ «ЗВ Ріелті»; Договори про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 33 від 23.01.2018, № 355 від 20.04.2018, № 571 від 05.09.2018, що укладені між ПрАТ «Росава» та ТОВ «ЗВ Ріелті»; стягнути з ТОВ «ЗВ Ріелті» на користь ПрАТ «Росава» грошові кошти в сумі 361012908,18 грн.

Згідно доводів позивача, договори про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 33 від 23.01.2018, № 355 від 20.04.2018, № 571 від 05.09.2018 підлягають визнанню недійсними на підставі спеціальної норми - ст. 42 КУзПБ, оскільки Боржник протягом одного року, що передував відкриттю провадження у справі про банкрутство безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, а перерахування коштів частково відбулось в порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів, в порушення черговості задоволення вимог кредиторів та призвело до порушення прав визнаних судом кредиторів ПрАТ «Росава», оскільки такі витрати не пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

Договір про відступлення права вимоги № 835 від 01.04.2020 укладено з порушенням норм КУзПБ, зокрема укладено з одним із кредиторів Банкрута, а не внаслідок продажу такого права вимоги в порядку, встановленому ст. 65 та Розділом V Кодексу України з процедур банкрутства, при цьому у ліквідатора відсутня інформація щодо оплати відповідачем-2 вартості відступлених прав за вказаним Договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2020 заяву ПрАТ «Росава» від 04.08.2020 б/№ (вх. № 2614/20) до ТОВ «ЗВ Ріелті» та ТОВ «Преміорі» про визнання недійсними правочинів боржника та стягнення коштів задоволено частково. Визнано недійсними: Договір № 835 від 01.04.2020 про відступлення права вимоги, що укладений між ПрАТ «Росава», ТОВ «Преміорі» та ТОВ «ЗВ Ріелті»; Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 33 від 23.01.2018, що укладений між ПрАТ «Росава» та ТОВ «ЗВ Ріелті»; Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 355 від 20.04.2018, що укладений між ПрАТ «Росава» та ТОВ «ЗВ Ріелті»; Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 571 від 05.09.2018, що укладений між ПрАТ «Росава» та ТОВ «ЗВ Ріелті». Постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗВ Ріелті» на користь Приватного акціонерного товариства «Росава» 348 727 940 (триста сорок вісім мільйонів сімсот двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок) грн.. 17 коп. заборгованості та 12 612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) грн. судового збору. В іншій частині відмовити. Також постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» на користь Приватного акціонерного товариства «Росава» 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач-1 посилається на те, що позивач не мав права звертатися до суду з позовом про визнання договорів недійсними, оскільки жодних з підстав, наведених у частині 1 статті 42 КУзПБ в даному випадку не вбачається, а сама по собі наявність чи відсутність ознак фраудаторності в оспорюваних правочинах не є автоматичною підставою для визнання їх недійсними.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2020, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Алданова С.О., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 призначено справу до розгляду на 02.03.2021.

01.03.2021 від представника ТОВ «ЗВ Ріелті» адвоката Є.Р. Пінака надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №911/2498/18 (911/2583/20) на іншу дату у зв`язку з його перебуванням на самоізоляції через підозру можливого захворювання на коронавірус.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.21 клопотання представника ТОВ «ЗВ Ріелті» задоволено та розгляд справи відкладено на 30.03.2021.

У зв`язку із перебуванням судді Алданової А.І. на лікарняному, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021, справу №911/2498/18 (911/2583/20) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., Остапенко О.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 прийнято справу №911/2498/18 (911/2583/20) до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Грека Б.М., суддів: Остапенко О.М., Полякова Б.М., судове засідання призначено на 30.03.2021 у визначеному складі суду.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на їх адреси місцезнаходження копій ухвали суду. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, а також інших заяв і клопотань не надходило. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши наведені заявником обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 08.12.2020 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі яка розглядається судом встановлено, що 23.01.2018 між ПрАТ «Росава» (позикодавець) та ТОВ «ЗВ Ріелті» (позичальник) укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 33, відповідно до умов якого (п. 1.1.-1.4.) позикодавець зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 183500000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Фінансова допомога надається терміном до 28.02.2018. Вказаний в цьому пункті строк може бути продовжений або скорочений за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

Пунктом 1.5. Договору визначено, що позикодавець зобов`язаний вказати у платіжному дорученні наступне призначення платежу: «Надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 33 від 23.01.2018 без ПДВ».

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 28.02.2018, якщо інше не буде додатково узгоджено сторонами, а в частині розрахунків, до повного виконання зобов`язань (п. 3.1. Договору).

Згідно виписки з банківського рахунку ПрАТ «Росава» в ПАТ «КБ «Акордбанк» та платіжного доручення № 462 від 24.01.2018, Банкрутом було перераховано на користь ТОВ «ЗВ Ріелті» грошові кошти на загальну суму 183500000,00 грн., з призначенням платежу «надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 33 від 23.01.2018 без ПДВ».

20.04.2018 між ПрАТ «Росава» (позикодавець) та ТОВ «ЗВ Ріелті» (позичальник) укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 355, відповідно до умов якого (п. 1.1.-1.4.) позикодавець зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 155150000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Фінансова допомога надається терміном до 31.12.2018. Вказаний в цьому пункті строк може бути продовжений або скорочений за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

Пунктом 1.5. Договору визначено, що позикодавець зобов`язаний вказати у платіжному дорученні наступне призначення платежу: «Надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 355 від 20.04.2018 без ПДВ».

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018, якщо інше не буде додатково узгоджено сторонами, а в частині розрахунків, до повного виконання зобов`язань (п. 3.1. Договору).

23.04.2018 між сторонами укладено Додаткові угоди до Договору № 355 від 20.04.2018, згідно яких зокрема збільшено розмір фінансової допомоги до 170000000,00 грн.

05.09.2018 між ПрАТ «Росава» (позикодавець) та ТОВ «ЗВ Ріелті» (позичальник) укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 571, відповідно до умов якого (п. 1.1.-1.4.) позикодавець зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 100000000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Фінансова допомога надається терміном до 31.07.2019. Вказаний в цьому пункті строк може бути продовжений або скорочений за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

Пунктом 1.5. Договору визначено, що позикодавець зобов`язаний вказати у платіжному дорученні наступне призначення платежу: «Надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 571 від 05.09.2018 без ПДВ».

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.07.2019, якщо інше не буде додатково узгоджено сторонами, а в частині розрахунків, до повного виконання зобов`язань (п. 3.1. Договору).

Додатковою угодою від 01.06.2019 сторони внесли зміни до п. 1.3., 1.4., 3.1. Договору № 571, зокрема щодо строку надання та повернення фінансової допомоги, а також дії Договору - до 31.12.2019.

Додатковою угодою від 31.12.2019 сторони внесли зміни до п. 1.3., 1.4., 3.1. Договору № 571, зокрема щодо строку надання та повернення фінансової допомоги, а також дії Договору - до 31.12.2020.

В подальшому, 01.04.2020 між ПрАТ «Росава» (первісний кредитор), ТОВ «Преміорі» (новий кредитор) та ТОВ «ЗВ Ріелті» (боржник) укладено Договір № 835 про відступлення права вимоги (з подальшими доповненнями згідно додаткових угод № 1 від 02.04.2020, № 2 від 16.04.2020, № 3 від 24.04.2020), відповідно до умов якого (п. 1.1., 1.2.) первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе належне первісному кредитору право вимоги: за Договором № 355 від 20.04.2018 в сумі боргу 38265000,00 грн; за Договором № 571 від 05.09.2018 в сумі боргу 25210908,18 грн. Новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основних договорів в обсягах та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Згідно п. 2.1., 2.2. Договору № 835, незалежно від виконання боржником його обов`язків перед новим кредитором, за передане право вимоги до боржника за основним договором, новий кредитор розраховується з первісним кредитором в розмірі загальної суми боргу боржника - 63475908,18 грн. Новий кредитор зобов`язується до 31.12.2020, після підписання цього договору, оплатити заборгованість, вказану в п. 2.1. цього договору.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 5.1. Договору № 835).

З матеріалів справи також вбачається, що розмір грошових вимог кредиторів становить ,20 грн. В ході здійснення досудової ліквідаційної процедури ліквідаційною комісією виявлено активи Боржника на загальну суму 762111192,00 грн. В той же час, згідно проміжного ліквідаційного балансу станом на 04.07.2018 активи Боржника складали ,00 грн, тоді як зобов`язання становили 0 грн, отже збиток товариства складав 0 грн.

В ході здійснення аналізу фінансового становища ПрАТ «Росава», за наслідком інвентаризації майна Боржника, його оцінки та аналізу кредиторських зобов`язань підприємства, ліквідаційною комісією було виявлено те, що майна Боржника недостатньо для погашення всієї кредиторської заборгованості, що стало підставою для визнання ПрАТ «Росава» банкрутом згідно постанови суду у даній справі від 04.12.2018.

Ліквідатор боржника послався на те, що на виконання Договору № 355 ПрАТ «Росава» 25.05.2018 було перераховано на користь відповідача-1 грошові кошти у сумі 152302000,00 грн. та вказана фінансова допомога не була повернута позичальником.

Колегією суддів було проаналізовано наявні матеріали справи, досліджені господарським судом першої інстанції, згідно яких на виконання Договору № 355 від 20.04.2018 боржник перерахував на користь ТОВ «ЗВ Ріелті» 169995000,00 грн. (платіжні доручення: № 565 від 25.04.2018 на суму 3360000 грн. (том 2 а.с. 169), № 566 від 25.04.2018 на суму 2143000 грн. (том 2 а.с. 170), № 684 від 02.05.2018 на суму 1753000 грн. (том 2 а.с. 171), № 1346 від 25.05.2018 на суму 152302000 грн. (том 2 а.с. 172), № 1916 від 15.06.2018 на суму 1172000,00 грн. (том 2 а.с. 179), № 2591 від 13.07.2018 на суму 6000000 грн. (том 2 а.с. 181), № 7795 від 11.12.2018 на суму 3265000 грн. (том 2 а.с. 185).

Разом з тим, відповідачем-1 було повернуто фінансову допомогу, отриману за Договором № 355 від 20.04.2018 у розмірі 29977968,01 грн., зокрема за платіжними дорученнями: № 570 від 29.05.2018 на суму 2502968,01 грн. (том 2 а.с. 173), № 597 від 05.06.2018 на суму 2000000 грн. (том 2 а.с. 174), № 599 від 05.06.2018 на суму 6000000 грн. (том 2 а.с. 175), № 600 від 06.06.2018 на суму 265000 грн. (том 2 а.с. 176), № 602 від 08.06.2018 на суму 500000 грн. (том 2 а.с. 177), № 603 від 12.06.2018 на суму 210000 грн. (том 2 а.с. 178), № 633 від 27.06.2018 на суму 8500000 грн. (том 2 а.с. 180), № 703 від 31.07.2018 на суму 4000000 грн. (том 2 а.с. 182), № 914 від 14.11.2018 на суму 4000000 грн. (том 2 а.с. 183), № 958 від 30.11.2018 на суму 2000000 грн. (том 2 а.с. 184).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що надані сторонами докази в їх сукупності свідчать про те, що залишок заборгованості відповідача-1 перед позивачем за Договором № 355 від 20.04.2018 становить 140017031,99 грн.

Колегією суддів також було здійснено системну оцінку матеріалів справи, що були предметом дослідження господарського суду першої інстанції стосовно того, що

Згідно виписок з банківського рахунку ПрАТ «Росава» в ПАТ «КБ «Акордбанк» (том 2 а.с. 3-65) та платіжних доручень № 4961 від 06.09.2018 на суму 10500000 грн. (том 2 а.с. 190), № 5599 від 24.09.2018 на суму 1000000 грн. (том 2 а.с. 191), № 5821 від 02.10.2018 на суму 414255 грн. (том 2 а.с. 192), № 5858 від 03.10.2018 на суму 8500000 грн. (том 2 а.с. 193), № 7735 від 10.12.2018 на суму 2000000 грн. (том 2 а.с. 194), № 7796 від 11.12.2018 на суму 8500000 грн. (том 2 а.с. 195), № 8053 від 20.12.2018 на суму 79500 грн. (том 2 а.с. 198), № 359 від 23.01.2019 на суму 3000000 грн. (том 2 а.с. 199), № 1874 від 22.03.2019 на суму 1000000 грн. (том 2 а.с. 200), № 944 від 27.06.2019 на суму 6000000 грн. (том 2 а.с. 202), № 945 від 27.06.2019 на суму 2000000 грн. (том 2 а.с. 203), № 946 від 27.06.2019 на суму 5000000 грн. (том 2 а.с. 204), № 2066 від 09.08.2019 на суму 1000000 грн. (том 2 а.с. 209), № 2069 від 09.08.2019 на суму 1000000 грн. (том 2 а.с. 210), № 3152 від 17.09.2019 на суму 4000000 грн. (том 2 а.с. 211), № 91 від 29.01.2020 на суму 10966650 грн. (том 2 а.с. 214), боржником було перераховано на користь ТОВ «ЗВ Ріелті» грошові кошти на загальну суму 64960405,00 грн., з призначенням платежу «надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 571 від 05.09.2018 без ПДВ».

Разом з тим, Відповідачем 1 було повернуто фінансову допомогу, отриману за Договором № 571 від 05.09.2018 у розмірі 39749496,82 грн, зокрема за платіжними дорученнями: № 980 від 12.12.2018 на суму 1000000 грн. (том 2 а.с. 196), № 983 від 17.12.2018 на суму 11749496 грн. (том 2 а.с. 197), № 7 від 26.04.2019 на суму 4000000 грн. (том 2 а.с. 201), № 8 від 03.07.2019 на суму 10500000 грн. (том 2 а.с. 205), № 9 від 03.07.2019 на суму 2500000 грн. (том 2 а.с. 206), № 10 від 03.07.2019 на суму 2000000 грн. (том 2 а.с. 207), № 11 від 04.07.2019 на суму 3000000 грн. (том 2 а.с. 208), № 1 від 24.12.2019 на суму 3000000 грн. (том 2 а.с. 212), № 2 від 26.12.2019 на суму 2000000 грн. (том 2 а.с. 213).

Отже, надані сторонами докази в їх сукупності свідчать про те, що залишок заборгованості відповідача-1 перед позивачем за Договором № 571 від 05.09.2018 становить 25210908,18 грн.

При цьому, колегією суддів враховано, що отримання вказаних коштів від боржника та часткове повернення фінансової допомоги сторонами не заперечується.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що обставини щодо укладення боржником протягом одного року, що передував відкриттю провадження у справі про банкрутство (27.11.2018) Договорів про надання безвідсоткової фінансової допомоги № 33 від 23.01.2018, № 355 від 20.04.2018 та № 571 від 05.09.2018, за якими протягом одного року до відкриття провадження у даній справі, та частково, за Договором № 355 від 20.04.2018 і Договором № 571 від 05.09.2018, під час здійснення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство перераховано на користь ТОВ «ЗВ Ріелті» вказані вище грошові кошти, є доведеними.

В той же час, колегія суддів враховує, що отримана за вказаними договорами фінансова допомога була повернута відповідачем-1 частково, залишок заборгованості становить: за Договором № 33 від 23.01.2018 - 183500000,00 грн.; за Договором № 355 від 20.04.2018 - 140017031,99 грн.; за Договором № 571 від 05.09.2018 - 25210908,18 грн. Загальний розмір неповернутої фінансової допомоги за трьома договорами складає 348727940,17 грн. При цьому перерахування боржником відповідачу-1 грошових коштів на виконання Договорів № 33 від 23.01.2018 та № 355 від 20.04.2018 здійснювалось протягом одного року до відкриття провадження у справі, а за Договором № 355 від 20.04.2018 і Договором № 571 від 05.09.2018, також після відкриття провадження у справі під час ліквідаційної процедури.

Місцевим господарським судом враховано, що вказані правочини укладені за чинності норм Закону про банкрутство до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства; з введенням в дію 21.10.2019 КУзПБ, Закон про банкрутство втратив чинність, а дія норм Кодексу розповсюджується у тому числі на правовідносини, які виникли в межах справи про банкрутство; норми ст. 20 Закону про банкрутство кореспондуюся зі ст. 42 КУзПБ, а норми ст. 38 Закону про банкрутство кореспондуюся зі ст. 59 КУзПБ.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор боржника наголосив, що в оскаржуваній ухвалі Господарський суд Київської області з`ясував всі обставини справи, які мали значення для справи, надав правову оцінку підставам щодо звернення до суду згідно статті 42 КУзПБ, тощо.

Так, укладення та виконання договорів про надання банкрутом безвідсоткової фінансової допомоги третій особі за своєю суттю не відноситься до договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, а перерахування грошових коштів під час здійснення ліквідаційної процедури на користь відповідача-1 , без відповідних майнових дій з іншої сторони, мають ознаки фраудатурних правочинів, укладених з наміром ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямований на завдання шкоди кредиторам.

Крім того, перерахування коштів частково (на суму 34 046 150 грн.) відбулося в порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів, в порушення черговості задоволення вимог кредиторів та призвело до порушення прав визнаних судом кредиторів боржника, оскільки такі втрати не пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

Внаслідок надання фінансової допомоги за оспорюваними правочинами активів боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів, і вказані обставини стали підставами для визнання боржника банкрутом, тобто фактичні обставини чітко вказують на підстави для звернення позивача із позовом про визнання договорів недійсними згідно статті 42 КУзПБ.

Ліквідатором боржника було подано позов з метою збереження майна боржника та формування ліквідаційної маси відповідно до повноважень та вимог, передбачених чинним законодавством України.

В судовому засіданні ліквідатор боржника підтвердив та підтримав наведені посилання та обставини.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до 21.10.2019 щодо ПрАТ "Росава" підлягали застосуванню положення Закону про банкрутство у відповідній редакції, а із зазначеної дати, у зв`язку із набранням чинності КУзПБ провадження у справі № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ "Росава", яке з 04.12.2018 перебуває на стадії ліквідаційної процедури, здійснюється згідно з положеннями КУзПБ.

Отже, з введенням в дію 21.10.2019 КУзПБ, Закон про банкрутство втратив чинність, а дія норм Кодексу розповсюджується у тому числі на правовідносини, які виникли в межах справи про банкрутство.

Частиною 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Таким чином, ст. 42 КУзПБ регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в так званий "підозрілий" період до відкриття провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказані статті визначають підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом трьох років (згідно КУзПБ), що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст. 42 КУзПБ, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Кодексі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою (правова позиція щодо правильного застосування норми права висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 23.04.2019 у справі № 19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі № 910/7827/17).

При розгляді спорів в поряду ст. 42 КУзПБ, належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема, але не виключно щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання Кодексу України з процедур банкрутства і за змістом норм 42 Кодексу, вони є спеціальними по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ці норми передбачають додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/1405/14).

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019).

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Тому усі боржники мають добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів (правова позиція, викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №922/1903/18).

Проаналізувавши матеріали справи в сукупності, колегія суддів визнає правильними висновки місцевого господарського суду про те, що вказані обставини щодо фінансового становища ПрАТ "Росава", обсягу його активів та розміру кредиторської заборгованості, факт відкриття щодо боржника 27.11.2018 провадження у справі про банкрутство, свідчать про те, що оспорювані правочини, за якими ПрАТ "Росава" у період протягом одного року до відкриття провадження у справі про банкрутство, фактично відмовилось від власних майнових вимог, мають ознаки фраудаторного правочину, укладеного з наміром ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямованого на завдання шкоди кредиторам.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що договори про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги Договорів № 33 від 23.01.2018, № 355 від 20.04.2018 та № 571 від 05.09.2018 підлягають визнанню недійсними в силу спеціальних підстав, передбачених ст. 42 КУзПБ (та які кореспондуються з аналогічними підставами, передбаченими ст. 20 Закону про банкрутство станом на дати укладення спірних договорів).

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 КУзПБ, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Таким чином, колегія суддів визнає цілком законними та обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про те, що на підставі ч. 3 ст. 42 КУзПБ ТОВ «ЗВ Ріелті» зобов`язане повернути до складу ліквідаційної маси ПрАТ «Росава» неповернутий залишок фінансової допомоги у сумі 348727940,17 грн., отриманої на підставі Договорів № 33 від 23.01.2018, № 355 від 20.04.2018 та № 571 від 05.09.2018.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що місцевим господарським судом вірно враховано та застосовано норми Закону при прийнятті оскарженої ухвали.

Відповідно статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є таким, що вимогам закону відповідає

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Проніна та інші проти України" від 18.07.2006 зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимоги подавати детальну відповідь на кожний аргумент.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення незначних правил при розгляді та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. Доводи скаржника спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, нормами Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗВ Ріелті» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2020 по справі №911/2498/18 (911/2583/20) залишити без змін.

Матеріали справи №911/2498/18 (911/2583/20) повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.М. Остапенко

Б.М. Поляков

Повний текст складено 01.04.2021