ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Справа № 902/381/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Філіпова Т.Л.

суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" на рішення господарського суду Вінницької області від 04.12.2020 р. у справі №902/381/20 (суддя Яремчук Ю.О., повний текст рішення складено 10.12.2020 р.)

за позовом Міністерства оборони України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця Ведіщева Олександра Олексійовича

про стягнення 5390289,23 грн.

за участю представників:

позивача - Ільчик О.В.,

відповідача - Гожий А.О.,

третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 04.12.2020 р. у справі №902/381/20 позов Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління до товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" задоволено частково. Закрито провадження у зв`язку із відсутністю предмету спору в частині вимоги про стягнення 1216995,88 грн. боргу. Стягнуто з ТОВ "Поліська логістична компанія" на користь Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління борг у сумі 1925002,08 грн., пеню в сумі 250000,00 грн., штрафу в сумі 150000,00 грн. та відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 59692,85 грн.. В решті позову відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що оскільки матеріалами справи підтверджується факт оплати позивачем робіт за договором підряду №137/18 від 27.06.2018 р. на загальну суму 10883709,73 грн., а також виявлення в ході фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності Південного ТКЕУ факту невідповідності обсягу робіт відображених у актах форми КБ-2в фактично виконаним роботам, позовні вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 4552764,15 грн. є обґрунтованими. Водночас, з огляду на те, що під час розгляду справи в суді на виконання умов договору підряду відповідачем було виконано роботи на суму 1216995,88 грн., суд дійшов висновку про закриття провадження в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору.

З урахуванням закриття провадження в частині вимоги про стягнення 1216995,88 грн., а також заяви позивача про зменшення позовних вимог на суму 1410766,19 грн., судом встановлено, що стягненню підлягає 1925002,08 грн..

В частині вимог про стягнення 515400,05 грн. пені та 322125,03 грн. штрафу місцевим господарським судом, з огляду на невиконання робіт у строки встановлені договором підряду та додатковими угодами до нього, з урахуванням ст.230, 231 ГК України та пунктів 5.1., 7.2 договору, встановлено, що їх розрахунок відповідає умовам договору та вимогам законодавства. Однак, керуючись положеннями ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України, з урахуванням ступеню виконання зобов`язання та вживання відповідачем заходів спрямованих на його виконання, судом встановлено наявність виняткових обставин для зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій до 250000 грн. пені та 150000 грн. штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду Вінницької області від 04.12.2020 р. у справі №902/381/20, товариство з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить (з урахуванням уточнених вимог апеляційної скарги) оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи. Вказує, що під час розгляду справи в жодній мірі не визнавав, що роботи по договору були здійснені з порушенням строку та об`єму. Крім того, повідомляє, що у вересні 2020 р. сторони домовились про коригування виконаних робіт щодо їх об`єму та кількості у зв`язку із чим відповідача було допущено на об`єкт для виконання робіт та заміну матеріалів.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він повідомляв, що ним було надано позивачу акти щодо виконання робіт на усю суму та дані акти надано правонаступнику позивача для вирішення питання щодо прийняття вказаних робіт та матеріалів.

На думку скаржника, судом першої інстанції не перевірено факт невиконання ним робіт. Відповідач вказує, що йому не було відомо про існування акту інженерної перевірки та акту контрольного обміру №3 від 21.11.2019 р. складеного за результатами аудиту проведеного Південним територіальним управління внутрішнього аудиту щодо контрольних обмірів обсягів фактично виконаних робіт відповідачем.

ТОВ "Поліська логістична компанія" вважає, що позивач неправомірно скористався своїм правом, наданим ч.2 ст. 849 ЦК України щодо відмови в односторонньому порядку від договору, оскільки позивач будь-яких зауважень та повідомлень відповідачу не надсилав, а претензія-повідомлення від 14.11.2019 р. №514/2/556 отримана ним не була.

Міністерством оборони України (правонаступник Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління) надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, які мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Тому просить суд апеляційну скаргу ТОВ "Поліська логістична компанія" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 04.12.2020 р. у справі №902/381/20 без змін.

Фізична особа-підприємець Ведіщев Олександр Олексійович своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.263 ГПК України не скористався.

Згідно ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання, призначене на 29.03.2021 року, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача фізична особа-підприємець Ведіщев Олександр Олексійович не забезпечив явку свого уповноваженого представника, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи приписи ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи про розгляд справи та той факт, що їх явка в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи.

До апеляційної скарги відповідачем також було долучено додатковий доказ, зокрема, акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) №б/н (т.3, а.с.8-12).

Однак, відповідачем не було обґрунтовано поважність причин, що зумовили неможливість подання ним таких доказів до суду першої інстанції у встановлений законом строк.

Суд звертає увагу на те, що виходячи з принципу змагальності господарського процесу сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.

У відповідності до ч.8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно п.6 ч.2 ст.258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені зокрема, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів не приймає до розгляду долучений до апеляційної скарги акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) №б/н, оскільки відповідачем не було обґрунтовано поважність причин, що зумовили неможливість подання ним такого доказу до суду першої інстанції у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 27.06.2018 р. між Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" (генпідрядник) було укладено договір №137/18 на виконання робіт із будівництва казарми поліпшеного планування у військовому містечку №100, м. Гайсин, Вінницької області, Шифр - 100/К-1 (т.1, а.с.16-22).

Пунктом 1.1., 1.2 договору сторони погодили, що замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із "Будівництва Генпідрядником будівлі казарми поліпшеного планування у військовому містечку № 100, м. Гайсин, Вінницької області, Шифр - 100/К-1" Будівельні роботи та поточний ремонт (45000000-7) (далі - об`єкт), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України. Генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладення договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи. Кінцевою датою завершення будівельних робіт є 22.01.2019 р. (п. 5.1. договору).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.3. генпідрядник зобов`язаний виконати передбачені цим договором роботи, якість яких повинна відповідати вимогам нормативно-правових актів, якими регламентовано відносини у сфері будівництва, проектній документації та умовам договору. Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконаних робіт відповідно до ч.1 ст.849 ЦК України та у порядку передбаченому договором.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 договору договірна ціна є твердою, складається на підставі наданої генпідрядником цінової пропозиції згідно з вимогами нормативних документів у сфері ціноутворення в будівництві та становить 15485495,91 грн. у тому числі ПДВ 20% - 2580915,98грн.

Пунктами 4.1.1. договору визначено, що розрахунки за виконані роботи по об`єкту проводяться на підставі "Актів приймання виконаних будівельних робіт" за формою № КБ-2в та "Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат" за формою № КБ-3. При взаєморозрахунках за виконані роботи підрядник складає розрахунок у довільній формі виходячи з номенклатури та обсягів виконаних у звітному місяці робіт, зазначених в Акті приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2в), нормативної кількості матеріальних ресурсів на виконані обсяги робіт, поточних ринкових цін їх придбання в зіставленні з цінами цих же ресурсів, врахованих в договірній ціні.

За умовами п.5.1.3. договору генпідрядник зобов`язаний: розпочати виконання робіт на об`єкті за договором протягом 5-ти календарних днів з дати підписання договору обома сторонами та отримання від замовника проектної документації на об`єкт; забезпечити введення об`єкта в експлуатацію; завершити виконання робіт та передати об`єкт замовнику відповідно до умов договору не пізніше ніж через 210 календарних днів з дати укладення договору, з виконавчою документацією по об`єкту, у тому числі надати "акт приймання виконаних будівельних робіт" за формою КБ-2в та "довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат" за формою КБ-3.

Згідно п.5.1.5 договору зміна строків виконання робіт та передачі об`єкта замовнику здійснюється шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди до договору (з обґрунтуванням обставин, що його спричинили).

Відповідно до п.5.2.1. договору приймання-передача виконаних робіт по об`єкту здійснюється відповідно до чинних нормативно-правових актів, якими регламентовано прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.

Якщо при здійсненні будівництва об`єкту, при введенні його в експлуатацію чи передачі замовнику виникнуть зауваження до стану (якості) робіт по об`єкту, сторони зобов`язані скласти Акт виявлених недоліків та дефект з переліком і кількісним визначенням виявлених недоліків (недоробок і порушень) та строків щодо їх усунення (п.5.2.2. договору).

Згідно п. 5.2.4. договору передача виконаних робіт по об`єкту генпідрядником та їх приймання замовником оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-2В, №КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо.

Пунктом 5.2.5. договору сторони погодили, що недоліки у виконаних роботах, виявлені в процесі їх приймання-передачі та при введенні об`єкта в експлуатацію, які виникли з вини генпідрядника, повинні бути усунуті генпідрядником протягом строків, визначених комісією, яка приймає об`єкт. У разі відмови генпідрядника усунути такі недоліки, замовник може усунути їх самостійно або із залученням третіх осіб. При цьому витрати, пов`язані з усуненням недоліків, компенсуються генпідрядником протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дня пред`явлення замовником письмової вимоги до генпідрядника.

Відповідно до п. 5.2.6. договору, якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені генпідрядником, замовником або третьою особою, замовник має право відмовитися від приймання об`єкта та вимагати компенсації збитків.

Пунктом 6.2.4. договору встановлено, що замовник має право вимагати від генпідрядника своєчасного та якісного виконання робіт на об`єкті, передачі об`єкті відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

З урахуванням етапів робіт та граничних строків їх виконання генпідрядником розроблені календарні графіки виконання робіт, які погоджені замовником, та є відповідно до п. 12.1 договору, невід`ємною частиною цього договору, а саме: 1) поетапний календарний графік виконання робіт (додаток 2 до договору №137/18), в якому зазначені етапи виконання робіт та строки завершення робіт кожного етапу; 2) деталізований календарний графік виконання робіт (додаток 3 до договору № 137/18), в якому зазначені усі роботи, які необхідно виконати на об`єкті протягом відповідного етапу, та строки їх виконання (т.1, а.с.23).

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору, зокрема: №2 від 18.10.2018 р., №3 від 26.11.2018 р., №4 від 21.12.2018 р., №5 від 20.03.2019 р., №6 від 08.05.2019 р., №7 від 09.08.2019 р. та №8 від 18.10.2019 р., якими сторони вносили зміни до договору №137/18 від 27.06.2018 р. в частині порядку здійснення оплати за виконані роботи у зв`язку із зміною обсягів фінансування, а також термінів завершення генпідрядником виконання робіт по об`єкту та передачі об`єкта замовнику (т.1, а.с.34-54).

Зокрема, додатковою угодою №3 від 26.11.2018 р. сторони погодили кінцевий термін завершення виконання робіт не пізніше 30.06.2019 р., додатковою угодою №5 від 20.03.2019 р. - не пізніше 30.06.2020 р., додатковою угодою №6 від 08.05.2019 р. - не пізніше 31.07.2019 р., додатковою угодою №7 від 09.08.2019 р. - не пізніше 30.09.2019 р. та додатковою угодою №8 від 18.10.2019 р. (т.1, а.с.53) - не пізніше 20.11.2019 року.

На виконання умов договору відповідачем було виконано, а позивачем прийнято роботи на загальну суму 10883709,73 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3), зокрема: актом №1 за липень 2018 року від 30.07.2018 р. на суму 1308904,58 грн.; довідкою №2 за вересень 2018 р. від 26.09.2018 р. та актом №2 за вересень 2018 р. від 26.09.2018 р. на суму 1095,42 грн.; довідкою №3 за вересень 2018 р. від 26.09.2018 р. та актом №3 за вересень 2018 р. від 26.09.2018 р. на суму 600 000,00 грн.; довідкою №4 за листопад 2018 р. від 08.11.2018 р. та актом №4 за листопад 2018 р. від 08.11.2018 р. на суму 510154,34 грн.; довідкою №5 за грудень 2018 р. від 25.12.2018 р. та актом №5 за грудень 2018 року від 25.12.2018 р. на загальну суму 585241,52 грн.; актом №6 за грудень 2018 р. від 25.12.2018 р. на загальну суму 588142,78; актом №7 за грудень 2018 р. від 25.12.2018 р. на загальну суму 583876,08 грн.; довідкою №8 за грудень 2018 р. від 25.12.2018 р. та актом №8 за грудень 2018 р. від 25.12.2018 р. на загальну суму 2989645,73 грн.; довідкою № 1 за березень 2019 р. від 22.03.2019 р. та актом №1 за березень 2019 р. від 22.03.2019 р. на загальну суму 982 933,87 грн.; довідкою №2 за травень 2019 р. від 08.05.2019 р. та актом №2 за травень 2019 р. від 08.05.2019 р. на загальну суму 833 531,20 грн.; довідкою №3 за серпень 2019 р. від 15.08.2019 р. та актом №3 за серпень 2019 р. від 15.08.2019 р. на загальну суму 439412,57 грн.; актом №4 за серпень 2019 р. від 15.08.2019 р. на загальну суму 499489,25 грн.; довідкою №5 за вересень 2019 р. від 12.09.2019 р. та актом №5 за вересень 2019 року від 12.09.2019 р. на загальну суму 461509,86 грн.; довідкою №6 за вересень 2019 р. від 30.09.2019 р. та актом №6 за вересень 2019 р. від 30.09.2019 р. на загальну суму 499772,53 грн. (т.1, а.с.56-111).

Як вбачається з інформаційної довідки щодо проведення оплат по договору №137/18 від 27.06.2018 р. Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням було здійснено оплату виконаних ТОВ "Поліська логістична компанія" робіт на суму 10883709,73 грн., зокрема: 1308904,58 грн. згідно платіжного доручення 2018-298 від 06.08.2018 р., 600000,00 грн. згідно платіжного доручення 2018-481 від 26.09.2018 р., 1095,42 грн. згідно платіжного доручення 2018-523 від 03.10.2018 р., 510154,34 грн. згідно платіжного доручення 2018-703 від 13.11.2018 р., 585241,52 грн. згідно платіжного доручення 2018-1357 від 26.12.2018 р., 588142,78 грн. згідно платіжного доручення 2018-1358 від 26.12.2018 р., 583876,08 грн. згідно платіжного доручення 2018-1359 від 26.12.2018 р., 2711831,48 грн. згідно платіжного доручення 2018-1360 від 26.12.2018 р., 277814,25 грн. згідно платіжного доручення 2018-1361 від 26.12.2018 р., 982933,87 грн. згідно платіжного доручення 2019-75 від 25.03.2019 р., 833531,20 грн. згідно платіжного доручення 2019-215 від 24.05.2019 р., 499489,25 грн. згідно платіжного доручення 2019-508 від 16.08.2019 р., 439412,57 грн. згідно платіжного доручення 2019-509 від 16.08.2019 р., 461509,86 грн. згідно платіжного доручення 2019-575 від 12.09.2019 р. та 499772,53 грн. згідно платіжного доручення 2019-647 від 02.10.2019 року (т.1, а.с.55).

З вищенаведеного вбачається, що на дату звернення Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням до суду з позовом товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" не було виконано у строк до 20.11.2019 р. (встановлений додатковою угодою №8 від 18.10.2019 р.) роботи загальною вартістю 4601786,18 грн., що стало підставою для нарахування позивачем пені та штрафу на вказану суму.

Колегією суддів встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань позивач направив на адресу відповідача претензію-повідомлення від 14.11.2019 р. №514/2/556 про відмову від подальшого виконання та розірвання договору генерального підряду №137/18 від 27.06.2018 р. з 26.11.2019 р. та з вимогою щодо сплати штрафних санкцій (т.1, а.с.112-113).

Разом з тим, замовником було проведено інженерну перевірку виконаних по об`єкту робіт, за результатами якої звірено обсяги фактично виконаних генпідрядником робіт по об`єкту та встановлено значні завищення обсягів представлених товариством як виконані роботи на суму 4096459,46 грн. Результати перевірки із зняттям з обліку фактично невиконаних робіт на загальну суму 4096459,46 грн. оформлено актом інженерної перевірки приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від 13.11.2019 р., про що також було зазначено у претензії-повідомленні Південного ТКЕУ від 14.11.2019 р. №514/2/556 з вимогою безоплатного усунення ТОВ "Поліська логістична компанія" виявлених недоліків та завищень обсягів робіт по об`єкту в строк до 15.12.2019 року (т.1, а.с.115-127).

Копія акту інженерної перевірки була направлена відповідачу разом із вищевказаним повідомленням-претензією на юридичну адресу відповідача, що підтверджується копіями накладної №382 від 15.11.2019 р. та опису вкладення до цінного листа з відміткою відділення поштового зв`язку (т.1, а.с.114).

В ході фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності Південного ТКЕУ за період з 01.01.2018 р. по 01.07.2019 р., проведеного Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту, перевіркою фактичних обсягів виконаних ТОВ "Поліська логістична компанія" робіт по об`єкту "Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування у військовому містечку № 100, м. Гайсин, Вінницької області (Шифр - 100/К-1)" встановлено невідповідність обсягів робіт, які відображені в актах форми КБ-2в, у порівнянні з фактично виконаними, за рахунок якої, на порушення вимог п. 6.4.4.1 "Правил визначення вартості будівництва" ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, безпідставно завищена вартість виконаних підрядною організацією у 2018-2019 роках на суму 4552764,15 грн., що підтверджується актом контрольного обміру №3 від 21.11.2019 р. та відомістю №1 перерахунку вартості (завищення обсягів) (т.1, а.с.129-154).

У зв`язку з неусуненням генпідрядником виявлених недоліків та невиконанням завищеного обсягу робіт станом на 15.12.2019 р. позивач звернувся із позовом про стягнення 4552764,15 грн., що відповідає вартості робіт, які були оплачені Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, однак фактично не виконані ТОВ "Поліська логістична компанія".

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Зі змісту укладеного між сторонами договору №137/18 від 27.06.2018 р., судом встановлено, що за своєю правовою природою він є договором будівельного підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

За приписами ч.4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не перевірено факту невиконання робіт, а також про те, що відповідачу не було відомо про існування акту інженерної перевірки та акту контрольного обміру №3 від 21.11.2019 р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З поданих позивачем до суду першої інстанції підписаних обома сторонами довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1 за вересень 2020 року від 15.09.2020 р. на суму 1410766,19 грн. (т.2, а.с.185) та №б/н за листопад 2020 року від 03.12.2020 р. 1216995,88 грн. (т.2, а.с.234) на виконання договору №137/18 від 27.07.2018 р. вбачається, що сторонами погоджена вартість виконаних робіт з урахуванням знятих з обліку як фактично невиконаних робіт на загальну суму 4552764,15 грн..

Зокрема, у графі 1 "Вартість виконаних робіт та витрати з початку будівництва по звітній місяць включно" довідки №б/н за листопад 2020 року від 03.12.2020 р. вказано, що загальна вартість виконаних ТОВ "Поліська логістична компанія" робіт за договором №137/18 від 27.07.2018 р. становить 8958707,65 грн..

Таким чином, підписавши довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №б/н за листопад 2020 року від 03.12.2020 р. відповідач засвідчив факт виконання ним за спірним договором робіт загальною вартістю 8958707,65 грн..

Враховуючи наведене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, а саме: укладений між сторонами договір №137/18 від 27.06.2018 р. року з додатками та додатковими угодами до нього, акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) за 2018-2020 роки, акт інженерної перевірки приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від 13.11.2019 р. та акт контрольного обміру №3 від 21.11.2019 р. з відомістю №1 перерахунку вартості (завищення обсягів), судом апеляційної інстанції встановлено, що вказані докази у своїй сукупності є належними та допустимими в розумінні ст. 76, 77 ГПК України та підтверджують факт невиконання відповідачем будівельних робіт вартістю 1925002,08 грн., які були оплачені позивачем, однак в дійсності не виконані генпідрядником.

При цьому місцевим господарським судом під час визначення суми, що підлягала стягненню з відповідача вірно враховано факт виконання ТОВ "Поліська логістична компанія" робіт за договором №137/18 від 27.06.2018 р. під час розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) №1 за вересень 2020 р. від 15.09.2020 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №1 за вересень 2020 р. від 15.09.2020 р. на суму 1410766,19 грн. (т.2, а.с.185-197), а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) №б/н за листопад 2020 р. від 03.12.2020 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №б/н за листопад 2020 р. від 03.12.2020 р. на суму 1216995,88 грн. (т.2, а.с.234-244), що слугувало підставою для зменшення позовних вимог в частині 1410766,19 грн. та закриття провадження в частині вимог про стягнення 1216995,88 грн..

Отже, з урахуванням виконання відповідачем робіт за договором №137/18 від 27.07.2018 р. вартістю 8958797,65 грн. та підтвердженого факту оплати позивачем робіт на суму 10883709,73 грн., апеляційним судом встановлено, що господарський суд Вінницької області дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення грошових коштів у сумі 1925002,08 грн..

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що ним було надано позивачу акти щодо виконання робіт на усю суму та дані акти надано правонаступнику позивача для вирішення питання щодо прийняття вказаних робіт та матеріалів, оскільки будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.76-78 ГПК України, відповідачем на підтвердження цієї обставини до суду надано не було.

Разом з тим, апеляційним господарським судом відхиляються доводи відповідача про те, що ним у жодній мірі не визнавалось, що роботи за договором були здійснені з порушенням строку та об`єму, оскільки останні не відповідають дійсності.

Зокрема, у поданому до суду першої інстанції клопотанні від 22.06.2020 р. відповідач, зазначає, що він частково погоджується з позовними вимогами та визнає, що договір генерального підряду ним частково не виконаний та запропонував позивачу укласти мирову угоду у зв`язку з чим просить суд відкласти засідання у справі №902/381/20 (т.1, а.с.206). Таким чином інформація, що міститься у вказаному клопотанні спростовує доводи відповідача у відповідній частині.

Оцінюючи доводи скаржника про те, позивач неправомірно скористався своїм правом щодо відмови в односторонньому порядку від договору, оскільки позивач будь-яких зауважень та повідомлень відповідачу не надсилав, а претензія-повідомлення від 14.11.2019 р. №514/2/556 отримана відповідачем не була, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 статті 849 ЦК України визначено, що унормовано, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Пунктом 6.2.9. договору сторони узгодили, що у разі невиконання або неналежного виконання генпідрядником обов`язків за договором замовник має право відмовитися від виконання умов договору та вимагати відшкодування заподіяних збитків та сплати ним штрафних санкцій.

Відповідно до п.6.2.1.2. договору визначено право замовника достроково розірвати договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши генпідрядника (цінний лист з описом вкладення) за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання, у разі якщо генпідрядник більш ніж на 20 (двадцять) календарних днів порушив строк завершення виконання робіт будь-якого етапу, визначеного у п.5.1. договору.

Договір вважається розірваним в односторонньому порядку через 10 (десять) днів з моменту відправлення замовником на адресу генпідрядника повідомлення, зазначеного в п.6.2.1. договору (п.11.9 договору).

Водночас, зі змісту п.1 додаткової угоди №8 від 18.10.2019 р. вбачається, що причиною внесення сторонами змін до договору в частині термінів завершення виконання робіт було саме недотримання генпідрядником графіку виконання робіт (т.1, а.с.53).

Отже, з огляду на встановлення судом апеляційної інстанції факту неналежного виконання умов договору підряду щодо обсягу та строків виконання робіт, колегія суддів вважає, що позивач правомірно скористався своїм правом наданим ч. 2 ст. 849 ЦК України договору та відмовився в односторонньому порядку від договору шляхом направлення відповідного повідомлення генпідряднику цінним листом з описом вкладення (т.1, а.с.114), що відповідає умовам п.6.2.1.2. договору.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 ЦК України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій, які застосовуються у сфері господарювання є зокрема, штрафні санкції (ч.2 ст. 217 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст. 230, ч.4 ст. 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч.1,2 ст.883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Пунктом 6.2.6. договору сторони погодили, що замовник має право за умови несвоєчасного чи неякісного виконання генпідрядником зобов`язань за договором вимагати від нього сплати визначених умовами договору штрафних санкцій, відшкодування заподіяних збитків, а також повернення отриманих від замовника на виконання таких обов`язків коштів.

Пунктами 6.3.5., 6.3.15 договору встановлено обов`язок генпідрядника у разі невиконання своїх зобов`язань за договором сплатити замовнику визначені умовами договору штрафні санкції, а також повернути замовнику відповідну частку сплачених останнім за умовами договору коштів. У випадку порушення взятих на себе зобов`язань генпідрядник зобов`язаний сплатити замовнику визначені умовами договору штрафні санкції.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором генпідрядник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня), а також понад штрафні санкції відшкодовує завдані замовнику збитки у відповідності з пунктом 7.3 Договору та вимогами статті 231 Господарського кодексу України.

Види порушень та штрафні санкції, що застосовуються до генпідрядника встановлені п. 7.4 Договору.

Так, за порушення строків виконання робіт по будь-якому із етапів, визначених п. 5.1 договору, стягується пеня у розмірі 0,2% від вартості робіт, з яких допущено прострочення, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 20 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості таких робіт.

При цьому, пунктами 2 додаткових угод №7 від 09.08.2019 р. та №8 від 18.10.2019 р. сторони визначили, що внесення змін до основного договору щодо термінів завершення генпідрядником виконання робіт по об`єкту та передачі його замовнику не звільняє генпідрядника від відповідальності, передбаченої п.7.4 Розділу VII договору.

З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо виконання робіт з будівництва об`єкту у повному обсязі, у встановлений договором строк, колегією суддів встановлено наявність правових підстав для нарахування пені та штрафу.

Колегія суддів зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі не оспорює арифметичну правильність нарахування суми пені та штрафу (зазначає лише про виконання робіт у повному обсязі, чим вказує на відсутність підстав для їх нарахування, що вже спростовано вищенаведеними висновками апеляційного суду), а тому, з урахуванням положень ст. 269 ГПК України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про правомірність часткового задоволення позовних вимог судом першої інстанції в цій частині.

Апеляційний господарський суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

В силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 04.12.2020 р. у справі №902/381/20 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "05" квітня 2021 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.