ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2021 р. Справа№ 910/14940/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20 (суддя Балац С. В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ"

до Публічного акціонерного товариства "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД"

про стягнення 13854,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» про стягнення 13 854,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва від 12.10.2011 № 1879 у вигляді скиду стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 13 854,08 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20 у задоволені позову відмовлено повністю.

Судом встановлено, що забір проб здійснювався з порушенням правил за відсутності уповноважених представників відповідача, тому протокол вимірювання від 04.06.2019 та рахунок на оплату від 02.07.2019 № 06007751 не можуть вважатися такими, що підтверджують порушення відповідача.

Відтак, оскаржуване рішення мотивоване недоведеністю позивачем обставин, на які він посилається в якості обґрунтування позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» та стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» понесені судові витрати. Також у апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.

Крім того скаржник посилається на наступні обставини:

- позивач посилається на паспорт водного господарства, відповідно до якого на час його складення (липень 2017) уповноваженою особою абонента був визначений «головний інженер ПАТ «ЕМЗ» Скуратівський Л.І.»;

- у зв`язку з цим, оскільки відповідач на виконання пп.7 п.2 Розділу ІІ Правил №316 не повідомляв про зміну уповноваженої особи, то на переконання позивача, уповноваженою особою ПАТ «ЕМЗ» визначений головний інженер Відповідача, з прив`язкою до посади, а не до відповідної людини;

- на думку апелянта, судом порушено норми матеріального права, що за твердженням позивача призвело до звільнення відповідача від відповідальності за забруднення природних ресурсів та навколишнього середовища.

21.01.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 10.02.2021 від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» про розгляд справи з повідомленням (викликом) представників учасників справи.

16.02.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги, наголошуючи, що в апеляційній скарзі позивач підтвердив свою обізнаність щодо уповноваженої особи відповідача, а громадянин Гульчевський Л.С. , за присутності якого було відібрано проби та складено протокол, взагалі не є працівником відповідача. ПАТ «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» вважає, що описані та встановлені судом обставини свідчать про безпідставність позовних вимог, а тому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2003 між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», перейменованим на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке в свою чергу перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (позивач/постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Експерементальний механічний завод», перейменованим на публічне акціонерне товариство «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (відповідач/абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 01876/5-07 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1. Договору постачальник зобов`язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язався розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 №65, які втратили чинність 18.10.2008 у зв`язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила № 190).

Згідно з підпунктом б) пункту 2.1 Договору Постачальник приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Відповідно до п.5.1 Договору, у випадку необхідності перекриття водопровідних вводів чи зупинці власних артсвердловин, абонент зобов`язаний письмово повідомити про це постачальника за два дні до перекриття ним водопровідних вводів чи зупинці власних артсвердловин, у протилежному випадку претензії по розрахунках за послуги по цих вводах чи артсвердловинах постачальником не приймаються.

Згідно з п.1.4 Правил № 190 приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

З метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 №1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879).

Відповідно до п.1.2 Правил № 1879, ці правила поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб-підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб`єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження).

Пунктом 1.5 Правил № 1879 встановлено, що правила встановлюють вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вед у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Згідно з п.2.1 Правил № 1879 ПрАТ «АК «Київводоканал» має право здійснювати контроль за якістю стічних вод, що надходять від Абонента в систему каналізації м. Києва, а також режимом та обсягом скидання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За змістом статтей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як стверджує позивач, з метою контролю якості стічних вод, що надходять від відповідача у каналізаційні мережі м. Києва, представниками департаменту екологічного нагляду позивача в присутності головного інженера Гульчевського Л.С., 04.06.2019 був здійснений відбір проб стічних вод, які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, з контрольного колодязя 1/11 відповідача для вимірювання показників, їх складу та властивостей.

За результатами лабораторних досліджень проб стічних вод, відібраних 04.06.2019 працівниками департаменту екологічного нагляду позивача були складені протоколи, в яких зафіксовано невідповідність стічних вод, які абонент скидає в систему каналізації м. Києва, державним стандартам та екологічним нормативам в галузі охорони навколишнього природного середовища закріпленим в Правилах № 1879.

Листом-повідомленням № 15/5478-Т від 10.06.2019 відповідача було повідомлено про результати хімічних аналізів стічних вод, які ним скидалися у систему міської каналізації (а.с.13).

Так, за результатами лабораторних досліджень проб стічних вод, які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, відібраних 04.06.2019 з контрольного колодязя 1/11 відповідача виявлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин по двох компонентам: вміст фосфатів становить 17,20 мг/дм, допустима концентрація - 8,00; вміст аномія (азот амонійний) становить 49,28 мг/дм, допустима концентрація - 20,00.

Відповідно до п. 7.4 Правил № 1879 загальний коефіцієнт кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації кількох речовин та інших порушень не може бути більше ніж 10. Якщо за розрахунком Кк виходить більше ніж 10, то приймається Кк=10.

Позивачем, відповідно до вищевказаного пункту правил, було здійснено розрахунок розміру грошових коштів, з урахуванням коефіцієнту кратності, що підлягають стягненню з відповідача за скид ним стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій, виявлених при відборі проби 04.06.2020, що становить 13 854,08 грн (а.с.22).

Листом-попередженням від 19.07.2019 (а.с.21) відповідачу направлені розрахунок № 15/ДК- 2019-06-03/093-Ф від 04.06.2019 нарахувань плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин та рахунок на оплату від 02.07.2019 № 06007751 (а.с.23).

Відповідно до пункту 6.2.18 Правил №1879 абонент зобов`язаний оплатити наданий водоканалом рахунок у 10-денний строк з моменту його отримання.

Судом досліджено, що заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив про те, що відповідно до п.5.1 Договору ним було направлено на адресу приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» лист вих. № 190523-3 від 23.05.2019 (а.с. 52), зареєстрований організаційним управлінням відділу документального забезпечення позивача під № 4867/10/36/10-19 від 27.05.2019, про негайне припинення подачі води з 23.05.2019, за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, публічного акціонерного товариства «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», , код абонента 20-812, договір № 01876/5-07 від 19.02.2003, у зв`язку з рейдерським захватом будівель підприємства сторонніми особами та призупинити, на час вирішення питання щодо розмежування власності, дію вищевказаного договору. Однак, позивач на такий лист не відреагував.

18.06.2019 відповідач отримав від позивача лист-повідомлення № 15/5478-Т від 10.06.2019 та протокол вимірювань показників складу та властивостей проб стічних вод від 04.06.2019, у якому позивачем зазначено, що відбір з КК 1/11 проб на аналіз відбувався в присутності головного інженера Гульчевського Л.С .

Відповідач стверджує, що громадянин Гульчевський Л.С. не є працівником (головним інженером) публічного акціонерного товариства «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД».

Для з`ясування вищезазначених обставин відповідач надіслав позивачу лист № 190618-3 від 18.06.2019 (а.с.53) з проханням надати копії документів, що підтверджують повноваження Гульчевського Л.С., як представника публічного акціонерного товариства «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», проте позивачем листом № 2390/5 від 15.07.2019 було відмовлено відповідачу в наданні такої інформації (а.с.54).

Як встановлено підпунктом 7 пункту 2 розділу II Правил приймання стічних вод до централізованого водовідведення споживачі повинні визначати не менше двох представників, уповноважених представляти споживача під час відбору проб стічних вод, про що у триденний строк повідомляють виробника у письмовій формі та забезпечують присутність уповноваженого представника безпосередньо під час відбору проб стічних вод виробником.

Отже, позивач повинен мати письмове повідомлення відповідача, яким визначаються повноважні представники останнього.

У зв`язку з вказаним, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що забір проб здійснювався з порушенням правил за відсутності уповноважених представників відповідача, тому протокол вимірювання від 04.06.2019 та рахунок на оплату від 02.07.2019 № 06007751 не можуть вважатися такими, що підтверджують порушення відповідача.

Разом з тим, суд вказав, що позивачем не спростовані доводи відповідача про відсутність уповноваженого представника публічного акціонерного товариства «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» під час відбору проб стічних вод.

Заперечуючи проти таких висновків, апелянт посилається на Паспорт водного господарства, відповідно до якого на час його складення (липень 2017) уповноваженою особою абонента був визначений «головний інженер ПАТ «ЕМЗ» Скуратівський Л.І.».

Колегією суддів перевірено таке твердження та з`ясовано, що на титульній сторінці Паспорта водного господарства, затвердженого директором ПАТ «ЕМЗ» та узгодженого директором департаменту екологічного нагляду ПрАТ «Водоканал» (а.с.25) зазначено, що станом на 27 липня 2017 року уповноваженим представником абонента був Скуратівський Л.І .

Апелянт переконаний, що оскільки відповідач на виконання пп.7 п.2 Розділу ІІ Правил №316 не повідомляв про зміну уповноваженої особи, то уповноваженою особою ПАТ «ЕМЗ» визначений головний інженер Відповідача, з прив`язкою до посади, а не до відповідної людини.

З таким доводом колегія суддів не може погодитись, оскільки зі змісту вищевказаних приписів законодавства, яким врегульовані дані правовідносини, не вбачається за можливе зробити такий висновок.

Відтак, судова колегія дійшла висновку, що твердження позивача про те, що уповноваженою особою ПАТ «ЕМЗ» визначений головний інженер Відповідача, з прив`язкою до посади, а не до відповідної людини, є безпідставними.

Крім того, судом враховано заперечення відповідача про те, що дана особа, в присутності якої було відібрано проби та складено протокол - головний інженер Гульчевського Л.С. не є працівником, а відтак і уповноваженою особою відповідача.

Одночасно, суд звертає увагу, що самим же позивачем додано до позовної заяви Паспорт водного господарства, у якому визначено уповноваженою особою абонента Скуратівського Л.І., з чим позивач обізнаний, натомість як відібрано проби та складено протокол у присутності громадянина Гульчевський Л.С .

Отже, позивачем не спростовано твердження відповідача та не надано до суду як першої, так і апеляційної інстанції, жодних доказів, які б підтверджували наявність повноважень громадянина Гульчевського Л.С. , як представника ПАТ «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД».

Щодо тверджень апелянта про порушення судом норм матеріального права, що на його думку призвело до звільнення відповідача від відповідальності за забруднення природних ресурсів та навколишнього середовища суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В силу наведених вимог процесуального законодавства, звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав, позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що такі права були порушені відповідачем.

Тому, доводи апелянта про порушення судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, а твердження про те, що висновки суду призвели до звільнення відповідача від відповідальності за забруднення природних ресурсів та навколишнього середовища суд апеляційної інстанції зазначає, що такі твердження є надуманими та необґрунтованими, а тому підлягають відхиленню.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів встановила, що, як правильно вказав суд першої інстанції, забір проб здійснювався з порушенням правил за відсутності уповноважених представників відповідача, тому протокол вимірювання від 04.06.2019 та рахунок на оплату від 02.07.2019 № 06007751, на які посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, не можуть вважатися такими, що підтверджують порушення відповідача.

Відтак, позивачем не доведено заявлені позовні вимоги, що відповідно є підставою для відмови в задоволенні позову повністю. При цьому, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши вищенаведені обставини, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14940/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/14940/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов