ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р. Справа№ 910/446/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 24.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021

за заявою Приватного підприємства "Престиж Сервіс"

про забезпечення позову до подання позовної заяви

особа, яка може отримати статус учасника справи: Акціонерне товариство "Українська залізниця"

у справі №910/446/21 (суддя Стасюк С.В.)

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Престиж Сервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, яка по своїй суті є заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, згідно якої просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Українська залізниця":

- здійснювати стягнення чи списання з особового рахунку (код платника) №8135810 Приватного підприємства "Престиж Сервіс" (ідентифікаційний код 37281801) грошових коштів для сплати (погашення) неустойки та інших штрафних санкцій (штраф, пеня), нарахованих за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020, замовлення Приватного підприємства "Престиж Сервіс" від 15.06.2020 №37281801/2020-00039, отримання яких погоджено Акціонерним товариством "Українська залізниця" 23.06.2020;

- зупиняти та припиняти надання послуг по договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020 з підстав наявності несплаченої неустойки Приватного підприємства "Престиж Сервіс" (ідентифікаційний код 37281801), нарахованої за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020, замовлення Приватного підприємства "Престиж Сервіс" від 15.06.2020 №37281801/2020-00039, отримання яких погоджено Акціонерним товариством "Українська залізниця" 23.06.2020;

- затримувати видачу вантажу, притримувати вантаж чи застосовувати право застави на майно, переданого як вантаж, з підстав наявності не сплаченої неустойки Приватного підприємства "Престиж Сервіс" (ідентифікаційний код 37281801), чи для забезпечення гарантії її сплати або для реалізації заставленого майна для покриття заборгованості зі сплати неустойки, нарахованої за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020, замовлення Приватного підприємства "Престиж Сервіс" від 15.06.2020 №37281801/2020-00039, отримання яких погоджено Акціонерним товариством "Українська залізниця" 23.06.2020.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 задоволено заяву Приватного підприємства "Престиж Сервіс" про забезпечення позову до подання позовної заяви. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом Приватного підприємства "Престиж Сервіс" заборонено Акціонерному товариству "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815):

- здійснювати стягнення чи списання з особового рахунку (код платника) №8135810 Приватного підприємства "Престиж Сервіс" (ідентифікаційний код 37281801) грошових коштів для сплати (погашення) неустойки та інших штрафних санкцій (штраф, пеня), нарахованих за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020, замовлення Приватного підприємства "Престиж Сервіс" від 15.06.2020 №37281801/2020-00039, отримання яких погоджено Акціонерним товариством "Українська залізниця" 23.06.2020;

- зупиняти та припиняти надання послуг по договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020 з підстав наявності несплаченої неустойки Приватного підприємства "Престиж Сервіс" (ідентифікаційний код 37281801), нарахованої за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020, замовлення Приватного підприємства "Престиж Сервіс" від 15.06.2020 №37281801/2020-00039, отримання яких погоджено Акціонерним товариством "Українська залізниця" 23.06.2020;

- затримувати видачу вантажу, притримувати вантаж чи застосовувати право застави на майно, переданого як вантаж, з підстав наявності не сплаченої неустойки Приватного підприємства "Престиж Сервіс" (ідентифікаційний код 37281801), чи для забезпечення гарантії її сплати або для реалізації заставленого майна для покриття заборгованості зі сплати неустойки, нарахованої за невиконання умов надання послуг перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, викладених в додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8135810 від 05.03.2020, замовлення Приватного підприємства "Престиж Сервіс" від 15.06.2020 №37281801/2020-00039, отримання яких погоджено Акціонерним товариством "Українська залізниця" 23.06.2020.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що обраний Приватним підприємством "Престиж Сервіс" захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, з якими заявник має намір звернутися до місцевого господарського суду, та відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/446/21 та відмовити Приватному підприємству "Престиж Сервіс" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, скаржник просить поновити строк на апеляційне провадження, оскільки оскаржувану ухвалу ним було отримано засобами поштового зв`язку 18.01.2021 в підтвердження чого скаржником долучено копію супровідного листа та конверту.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що заходи забезпечення позову не співмірні і не пов`язані з позовними вимогами, з якими має намір звернутися Приватне підприємство "Престиж Сервіс", у зв`язку чим просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Українська залізниця" просить суд апеляційної інстанції ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/446/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

22.02.2021 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення №3409742 від 29.01.2021 із якого вбачається, що скаржник усунув недоліки, зазначені в ухвалі від 08.02.2021 та сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/446/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/446/21. Зупинено дію ухвали Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/446/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляду апеляційної скарги призначено на 24.03.2021.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 у справі №910/446/21 призначено повторний автоматизований розподіл, в зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на лікарняному, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021, справу №910/446/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/446/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Тарасенко К.В.; розгляд справи вирішено здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

В судове засідання, яке відбулося 24.03.2021 з`явилися представники сторін, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерне товариство "Українська залізниця" не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є наявність або відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Відповідно до усталеної судової практики при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення.

Згідно із статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, прокурор чи позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19.

Як вбачається із матеріалів поданої заяви предметом майбутнього спору за позовом Приватного підприємства "Престиж Сервіс" має бути в тому числі оскарження визначених Акціонерним товариством "Українська залізниця" в односторонньому порядку в умовах додатку 1-8 до договору умов для притягнення заявника до відповідальності у вигляді сплати неустойки та припинення правовідносин за таким правочином (в частині додатку 1-8 до Договору) в силу зміни їх істотних обставин, що призвели до збитковості діяльності заявника на визначених умовах.

При цьому, як вбачається із наявних в матеріалах справи документів відповідні умови додатку 1-8 до договору встановлюють безумовне право Акціонерного товариства "Українська залізниця" на нарахування та списання з рахунків Приватного підприємства "Престиж Сервіс" неустойки за порушення умов додатку 1-8 до договору (замовленої послуги довгострокових вагонів) та застосування до нього інших санкцій у випадку несплати чи недостатності коштів для списання суми такої неустойки у вигляді зупинки надання послуг по договору в цілому або ж затримки видачі вантажу, при тримання його чи застосовування права застави на майно, переданого як вантаж, з підстав наявності несплаченої неустойки.

З огляду на викладене, задоволення майбутнього позову (у випадку визнання доводів позивача обґрунтованими) матиме своїм наслідком відсутність правових підстав у Акціонерного товариства "Українська залізниця" для застосування відповідних санкції по відношенню до Приватного підприємства "Престиж Сервіс".

В той же час, за наведених в поданій заяві обставин спірних правовідносин (при вирішенні питання судом не здійснюється оцінка обґрунтованості майбутніх вимог) вбачається, що в силу монопольного статусу Акціонерним товариством "Українська залізниця" на базі надання послуг в рамках виконання додатку 1-8 до договору було створено обставини за яких виконуючи взяті на себе зобов`язання в рамках послуги унормованої таким додатком 1-8 Приватне підприємство "Престиж Сервіс" фактично здійснюється збиткове підприємництво, в той час як одностороннє припинення виконання умов додатку 1-8 зумовлює одностороннє застосування Акціонерним товариством "Українська залізниця" санкцій по відношенню до такого контрагента, що також зумовлює погіршення його фінансового становища.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, що за час вирішення майбутнього спору може мати місце надмірне обтяження фінансової спроможності заявника щомісячним списанням сум неустойки з його рахунків та зобов`язаннями у вигляді необхідності відшкодування збитків своїм контрагентам, зумовленим затримками вантажів.

Наведені відомості достатньо обґрунтовано підтверджують те, що за час вирішення спору у даній справі Акціонерне товариство "Українська залізниця" не обмежено в праві здійснювати стягнення та списання неустойки за невиконання створених ним же умов надання послуг згідно додатку 1-8 до договору, що є збитковим для Приватного підприємства "Престиж Сервіс", чи застосуванні інших санкцій у випадку неможливості стягнення відповідних сум неустойки, що фактично унеможливить захист прав і інтересів заявника в обраний ним спосіб.

Таким чином, з огляду на доведеність належними та допустимими доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи скаржника по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі №910/446/21 - без змін.

Матеріали справи №910/446/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст складено 30.03.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко