ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" березня 2021 р. Cправа № 5/12/2012/5003

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

у відсутності державного виконавця та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу вих. №602/0/4-21 від 11.03.2021 Державного агентства резерву України на дії державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), подану у справі

за позовом: Державного агентства резерву України (вул. Пушкінська, 28, м. Київ, 01601)

до: Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" (вул. Соборна, 14, смт Тростянець, Тростянецький район, Вінницька область, 24300)

про повернення матеріальних цінностей державного резерву та сплату штрафних санкцій на загальну суму 139 853,09 грн,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №5/12/2012/5003 за позовом Державного агентства резерву України до Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" про повернення матеріальних цінностей державного резерву та сплату штрафних санкцій на загальну суму 139 853,09 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.06.2012, залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду, позов Державного агентства резерву України задоволено повністю та поміж іншого зобов`язано Державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" повернути до державного резерву спирт етиловий ректифікований вищої очистки у кількості 193,24 дал.

10.07.2019 на виконання вказаного рішення суду видано відповідний наказ, який направлено на адресу стягувача.

17.03.2021 до Господарського суду Вінницької області надійшла скарга Державного агентства резерву України на дії державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідно до якої скаржник просить:

- скасувати постанову ВП №64031508 від 17.02.2021 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області №5/12/2012/5003 від 10.07.2019, як таку, що не відповідає чинному законодавству України;

- визнати дії державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) незаконними;

- зобов`язати Тростянецький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Вінницької області №5/12/2012/5003 від 10.07.2019.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану скаргу передано на розгляд судді Тварковському А.А.

Ухвалою суду від 17.03.2021 зазначену скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.03.2021, яку направлено на відомі суду електронні адреси учасників справи. При цьому ухвалою від 22.03.2021 забезпечено участь представника стягувача - ОСОБА_1 у судовому засіданні 25.03.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

На визначену дату та час у судове засідання учасники справи не з`явилися, що не перешкоджає розгляду скарги в силу приписів ч.2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданої скарги Державне агентство резерву України вказує, що Тростянецьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції неправомірно вчиняються дії у виконавчому провадженні № 64031508 з виконання наказу господарського суду Вінницької області № 5/12/2012/5003 від 10.07.2019 як при виконанні рішення немайнового характеру, оскільки характер зобов`язання за вказаним рішенням та наказом є майновим, тому виконавчі дії належить вчиняти у межах, встановлених Законом України "Про виконавче провадження" для рішень майнового характеру.

Визначаючись щодо обґрунтованості вимог поданої скарги, суд враховує таке.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

В силу приписів ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як слідує з матеріалів справи 17.02.2021 головним державним виконавцем Репенком О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №64031508 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 10.07.2019 у справі № 5/12/2012/5003 про повернення Державним підприємством "Тростянецький спиртовий завод" до державного резерву спирту етилового ректифікованого вищої очистки у кількості 193,24 дал.

Правовою підставою для закінчення виконавчого провадження в оскаржуваній постанові вказано п.11 частини першої статті 39, статтю 40 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Так, за змістом п.11 ч.1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Приписами ч. 3 ст. 63 Закону встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, з викладеного слідує, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №64031508 вчинялися дії в порядку ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", що застосовується до виконання рішень немайнового характеру (розділ VIII Закону "Виконання рішень майнового характеру").

Разом з тим згідно з частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Таким чином, зобов`язання Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" повернути до державного резерву спирт етиловий ректифікований вищої очистки у кількості 193,24 дал. носить майновий характер, позаяк підлягає вартісній оцінці. Про вартісну оцінку подібного роду позовних вимог наголошував Верховний Суд у своїй постанові від 21.10.2019 у справі №910/2431/19.

Більше того, відсутні підстави вважати, що виконання такого зобов`язання нерозривно пов`язане з особою боржника.

Отже, закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 39 Закону, що є відсильною до приписів ст. 63 цього Закону, якою встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення є безпідставним.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував на те що виконавець має докласти всіх зусиль задля виконання рішення зобов`язального характеру.

Так, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі №916/4106/14 зазначено, що та обставина, що саме Боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме Боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме Боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою Боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод в його виконанні.

Враховуючи те, що завданням виконавчого провадження є, зокрема, примусове виконання рішень суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України, державний виконавець зобов`язаний вжити усіх заходів примусового характеру, у тому числі застосувати засоби впливу на боржника. Такі повноваження надані йому саме з метою забезпечення безумовного виконання судового рішення, а застосування заходів відповідальності за невиконання вимог державного виконавця, не звільняє боржника від виконання основного зобов`язання - виконати вимоги виконавчого документа (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №552/3995/17).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу приписів ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004 у справі "Ромашов проти України" невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як зазначив Європейський суд у рішенні, ухваленому у справі "Горнсбі проти Греції", виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Відтак, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

В силу приписів ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи наявність порушеного права скаржника (стягувача), суд враховує, що виходячи з положень частини третьої статті 63 та пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається не стягувачу, а суду, який його видав, і повторному пред`явленню не підлягає.

Отже, державний виконавець, безпідставно застосувавши порядок виконання рішення, що нерозривно пов`язаний із особою боржника та який підлягає застосовуванню лише для рішень немайнового характеру, позбавив права стягувача на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання. Натомість він залишив поза увагою положення ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із п.6 ч.1 якої виконавчий документ повертається стягувачу якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Таким чином, поновлення порушеного права є можливим у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог скарги Державного агентства резерву України в частині визнання дій державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) незаконними та скасування постанови ВП №64031508 від 17.02.2021 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області №5/12/2012/5003 від 10.07.2019, як таку, що не відповідає чинному законодавству України.

Щодо вимоги зобов`язати Тростянецький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Вінницької області №5/12/2012/5003 від 10.07.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Враховуючи зазначені приписи, вимога скаржника про зобов`язання відновлення виконавчого провадження є передчасною, позаяк позбавляє можливості державного виконавця здійснити таке відновлення у добровільному порядку не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такої вимоги, відтак скарга Державного агентства резерву України вих. №602/0/4-21 від 11.03.2021 підлягає частковому задоволенню з вищенаведених мотивів.

Разом з тим в межах розгляду даної скарги суд не надає оцінку правомірності існування виконавчого провадження ВП №64031508 в контексті Закону №145-ІХ, боржником у якому виступає Державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод", оскільки заявник не посилався на вказані обставини.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 18, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 339, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Державного агентства резерву України вих. №602/0/4-21 від 11.03.2021 на дії державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) під час примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 10.07.2019 у справі №5/12/2012/5003 задовольнити частково.

2. Скасувати постанову ВП №64031508 від 17.02.2021 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області №5/12/2012/5003 від 10.07.2019, як таку, що не відповідає чинному законодавству України.

3. Визнати незаконними дії державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Репенка О.С. під час примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 10.07.2019 у справі №5/12/2012/5003 в частині застосування порядку виконання рішень немайнового характеру.

4. В решті вимог скарги відмовити.

5. Відповідно до ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник ухвали надіслати учасникам справи та Тростянецькому районному відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти: ; .

Дата складання повного тексту ухвали 30.03.2021.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - Державному агентству резерву України - вул. Пушкінська, 28, м. Київ, 01601; ;

4 - ДП "Тростянецький спиртовий завод" - вул. Соборна, 14, смт Тростянець, Тростянецький район, Вінницька область, 24300;

5,6 - Тростянецькому РВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - вул. Соборна, буд. 90, смт Тростянець, Вінницька область, 24300; .