ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Справа№ 925/902/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Петровського

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31.12.2020

у справі № 925/902/20 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Фермерського господарства "Агрофермгосп"

до 1. Таганчанської сільської ради Об`єднаної територіальної громади Черкаської області;

2. Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 , 4. ОСОБА_4 , 5. ОСОБА_5 , 6. ОСОБА_6 , 7. ОСОБА_7 , 8. ОСОБА_8 , 9. ОСОБА_9 , 10. ОСОБА_10 , 11. ОСОБА_11 , 12. ОСОБА_12 , 13. ОСОБА_13 , 14 ОСОБА_14 , 15. ОСОБА_15 , 16. ОСОБА_16 , 17. ОСОБА_17 , 18. ОСОБА_18 , 19. ОСОБА_19 , 20. ОСОБА_20 , 21. ОСОБА_21 , 22. ОСОБА_22 , 23. ОСОБА_23

про визнання недійсним рішення, визнання права постійного користування, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

від скаржника: не з`явились,

від позивача: Онищенко В.Г. , Василенко А.В.,

від відповідача-1: не з`явились,

від відповідача-2: не з`явились,

від третіх осіб: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.12.2020 заяву позивача про забезпечення позову задоволено, заборонено ОСОБА_12 , а також будь-яким іншим особам, які будуть діяти від імені або за завданням останнього, в тому числі орендарям чи суборендарям, проводити будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0859, обробляти земельну ділянку (здійснювати оранку, дискування, культивацію, внесення добрив), здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур, вчиняти дії відносно збору врожаю на вказаній земельній ділянці, а також заборонити продаж або інше відчуження вказаної земельної ділянки, передання вказаної земельної ділянки в оренду, суборенду, заставу, іпотеку до набрання законної сили рішенням суду по справі (п. 1); заборонено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також будь-яким іншим особам, які будіть діяти від імені або за завданням останньої, орендареві - СТОВ ім. Петровського, проводити будь-які сільськогосподарські роботи відповідно на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0871, кадастровий номер :01:001:0870, кадастровий номер :01:001:0869, кадастровий номер :01:001:0868, кадастровий номер :01:001:0867, кадастровий номер :01:001:0866, кадастровий номер :01:001:0865, кадастровий номер :01:001:0864, кадастровий номер :01:001:0863, кадастровий номер :01:001:0862, кадастровий номер :01:001:0861, обробляти земельну ділянку (здійснювати оранку, дискування, культивацію, внесення добрив), здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур, вчиняти дії відносно збору врожаю на вказаній земельній ділянці, а також заборонити продаж або інше відчуження вказаної земельної ділянки, передання вказаної земельної ділянки в оренду, суборенду заставу, іпотеку до набрання законної сили рішенням суду по справі (п. 2 - 12).

Суд дійшов висновку, що викладені обставини в сукупності свідчать, що в разі незастосування заходів забезпечення позову це може призвести до подальшого незаконного відчуження спірного об`єкта на користь третіх осіб, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову, ефективний захист порушеного права власності заявника.

Не погодившись з ухвалою, СТОВ ім. Петровського звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати.

Скаржник вказує, що суд вирішив питання про права, інтереси та обов`язки СТОВ ім. Петровського, яке не є стороною у справі, заборонивши йому проводити будь-які сільськогосподарські роботи на зазначених земельних ділянках, які відносяться до земель сільськогосподарського призначення, виведення яких з обробки призведе до непоправних втрат як для землі так і для господарської діяльності СТОВ ім. Петровського.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 за апеляційною скаргою СТОВ ім. Петровського на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31.12.2020 у справі № 925/902/20 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 23.03.2020. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду розгляд справи було відкладено на 30.03.2021.

До Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання СТОВ ім. Петровського про проведення судового засідання без участі представника скаржника.

04.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ФГ "Агрофермгосп" просить залишити апеляційну скаргу СТОВ ім. Петровського без задоволення, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31.12.2020 у справі № 925/902/20 без змін, до якого додано звітність господарства за 2020 рік, в якій зазначена земельна ділянка, а також довідку про те, що земельна ділянка оброблена позивачем на даний час: восени 2020 року на ділянці було здійснено дискування поля і глибока оранка для подальших весняно-польових робіт та посіву ярих культур у 2021 році.

Позивачем також заявлено клопотання про витребування у СТОВ ім. Петровського копії договорів оренди землі з усіма невід`ємними додатками, укладеними з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Зазначене клопотання було відхилене судом з огляду на приписи ст. 81 ГПК України, оскільки вказані заявником докази не стосуються обставин, які встановлюються судом при перегляді в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення доказів шляхом заборони, в тому числі скаржнику, вчиняти певні дії.

25.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення позивача по суті апеляційної скарги.

В судове засідання 30.03.2020 представники скаржника, відповідачів та третіх осіб не з`явились, про причини неявки у судове засідання не повідомили, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від скаржника, відповідачів та третіх осіб не надходили клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності їх представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, врахувавши клопотання СТОВ їм. Петровського, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутні представників вищезазначених учасників судового процесу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представники позивача вимоги та доводи апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення, наполягаючи на наявності визначених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 254 ГПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

Зі змісту резолютивної частини ухвали Господарської суду Черкаської області від 31.12.2020 у справі № 925/902/20 вбачається, що введені заходи забезпечення позову стосуються скаржника - СТОВ ім. Петровського, тобто суд в розумінні ч. 2 ст. 254 ГПК України вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до положень ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч. 3 ст. 140 ГПК України). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч. 4 ст. 140 ГПК України).

Тобто, розгляд заяви про забезпечення позову без залучення до участі у справі СТОВ їм. Петровського, без участі його представника та заслуховування його доводів, у даному випадку, не є порушенням процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 ГПК України визначено заходи забезпечення позову, до яких належить як заборона відповідачу вчиняти певні дії так і забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є визнання недійсним рішень Тагачанської сільської ради ОТГ Черкаської області, про визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0486 та земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0487, скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0815, :01:001:0817, :01:001:0819, :01:001:0818, :01:001:0822, :01:001:0816, :01:001:0813, :01:001:0823, :01:001:0814, :01:001:0820, :01:001:0821 та зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області поновити у державному земельному кадастрі записи про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0486 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0487 шляхом поновлення запису в Поземельній книзі.

З огляду на те, що позовні вимоги в даній справі мають немайновий характер, викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду правова позиція від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 є доцільною до врахування та застосування її судом.

Колегія суддів також враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, що під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, подану ФГ "Агрофермгосп" заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що земельна ділянка, на яку позивач заявляє свої права була поділена та передана третім особам, невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення, оскільки земельна ділянка вже буде зайнята іншими особами.

Крім того, земельна ділянка вже оброблена заявником - ФГ "Агрофермгосп", а зайняття іншими особами завдасть матеріальної шкоди, а фермерське господарство зазнає збитків щодо отримання прибутку від обробітку даної землі та збору врожаю в 2021 році.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Апеляційний господарський суд, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможність таких заходів забезпечити справедливий та ефективний захист порушених прав.

Отже, застосовані місцевим господарським судом заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними, відповідають предмету спору, застосовані з урахуванням встановлених обставин справи, у той час як невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у справі № 925/902/20 у разі задоволення позову.

Заявлені та застосовані судом заходи забезпечення позову не позбавляють скаржника його прав, а лише обмежують його право на період дії таких заходів проводити сільськогосподарські роботи на орендованих земельних ділянках, які знаходяться в фактичному користуванні ФГ "Агрофермгосп" та права на які захищає позивач у справі № 925/902/20.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на спростування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для забезпечення позову ФГ "Агрофермгосп" обраними судом заходами. Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не вирішує спір по суті заявлених позовних вимог, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Петровського на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31.12.2020 у справі № 925/902/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31.12.2020 у справі № 925/902/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі № 925/902/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз