ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС" про ухвалення додаткового рішення
про стягнення заборгованості в сумі 100 000,00 грн., пені в сумі 9 688,52 грн., інфляційних збитків в сумі 1810,00 грн., відсотків за користування грошовими коштами в сумі 13 482,13 грн. та витрат, пов`язаних із юридичним супроводженням договору купівлі-продажу № 2612/2019-1 від 26.12.2019, в сумі 310 000,00 грн. ,-
без виклику представників сторін,
Рішенням господарського суду Донецької області від 17.03.2021 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕРКОНТРЕЙД" до товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС" про стягнення заборгованості в сумі 100 000,00 грн., пені в сумі 9 688,52 грн., інфляційних збитків в сумі 1810,00 грн., відсотків за користування грошовими коштами в сумі 13 482,13 грн. та витрат, пов`язаних із юридичним супроводженням договору купівлі-продажу №2612/2019-1 від 26.12.2019, в сумі 310 000,00 грн., задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕРКОНТРЕЙД" 3% річних в розмірі 14 81,56 грн., інфляційні втрати в сумі 748,40 грн., судовий збір в сумі 33,45 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 25 000,00 грн. основної заборгованості відмовлено.

Закрито провадження в частині стягнення основної заборгованості в сумі 75 000,00 грн.

Згідно ст.221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статею 244 цього Кодексу.

04.02.2021 на адресу суду від відповідача надійшла заява про віднесення на позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 000,00 грн.

22.03.2021 на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу в розмірі 16 500,00 грн.

Дослідивши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 25.01.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС" (далі клієнт) та адвокатом Трофімчуком Віталієм Вікторовичем (далі виконавець) було укладено договір про надання професійної правової допомоги №60 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується надати професійну правничу допомогу у вигляді юридичних послуг (далі юридичні послуги) у справі №910/17601/20, а замовник зобов`язується прийняти їх та оплатити.

Юридичні послуги включають: представництво інтересів замовника у господарському судочинстві на всіх стадіях процесу (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.3. договору виконавець має право:

- у повному обсязі для забезпечення виконання умов договору використовувати повноваження, передбачені статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- представляти права та законні інтереси замовника в місцевих, апеляційних судах та Верховному Суді з усіма правами наданими позивачу, заявнику, відповідачу, третій особі;

- представляти інтереси замовника у відносинах з органами виконавчої влади, правоохоронними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями;

- знайомитися з матеріалами справ, виготовляти з них виписки та копії документів;

- готувати, підписувати та подавати від імені замовника позовні заяви, відзиви на позовні заяви, клопотання, відповіді, апеляційні та касаційні скарги, відзиви на них, та інші заяви до місцевих, апеляційних судів, Верхового Суду;

- представляти інтереси замовника у відносинах під час примусового виконання судових рішень;

- готувати, підписувати та подавати від імені замовника заяви, скарги, клопотання до державних органів, правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. 3.1. договору оплата послуг (гонорар) виконавця за даним договором складається з оплати юридичних послуг та відшкодування витрат, необхідних для виконання договору.

Згідно п. 3.3. договору розмір оплати юридичних послуг визначається із розрахунку наступної вартості послуг:

- вартість послуг по представництву інтересів у суді першої інстанції 16500,00 грн.;

- вартість послуг по представництву інтересів у суді апеляційної інстанції 10 000,00 грн.;

- вартість послуг по представництву інтересів у суді касаційної інстанції 10 000,00 грн.

До вартості юридичних послуг не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у тому числі, витрати, що пов`язані з відрядженням, транспортні витрати, витрати на оплату послуг третіх осіб, що були необхідні виконавцеві для виконання доручення замовника (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 3.5. договору відшкодування витрат проводиться одночасно з оплатою наданих послуг відповідно до документів, які підтверджують понесені витрати, що надаються виконавцем.

Факт наданих юридичних послуг підтверджується актом прийняття наданих послуг, зразок якого є додатком 1 до цього договору (п. 3.6. договору).

Згідно п. 3.7. договору оплата здійснюється протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами акту прийняття наданих послуг на банківський рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.8 договору за згодою сторін замовник у термін до 08.02.2021 здійснює попередню оплату, що надаються відповідно до договору, у сумі 7500,00 грн., шляхом перерахування на банківський рахунок виконавця.

Згідно п. 5.1. договору він набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2021. У разі відсутності письмової заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця до завершення строку дії договору, дія договору вважається подовженою на наступний календарний рік на умовах, передбачених договором.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що при зверненні з заявою про відшкодування судових витрат на послуги адвоката сторона повинна документально довести, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надати договір на правову допомогу, акт приймання - передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату вищевказаних послуг, розрахунок таких витрат.

Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи наявний детальний опис витрат на професійну правничу допомогу у справі № 91017601/20, підписаний адвокатом Трофімчуком В.В., згідно якого останнім було надано наступні послуги:

- складання відзиву на позовну заяву (вивчення позову та копій письмових доказів, обговорення обставин справи з клієнтом, опрацювання судової практики, норм законодавства, підготовка проекту відзиву) 8 годин 4000,00 грн.;

- участь у судових засіданнях у Господарському суді Донецької області (09.02.2021 та 17.03.2021) 7000,00 грн.;

- участь у судових засіданнях у Господарському суді Донецької області у режимі відеоконференції (01.03.2021) 1500,00 грн.;

- складання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву (вивчення відповіді та копій письмових доказів, обговорення обставин справи з клієнтом, опрацювання судової практики, норм законодавства, підготовка проекту заперечень) 6 годин 3000,00 грн.;

- складання заяви про ухвалення додаткового рішення (опрацювання рішення суду, доказів, підготовка проекту заяви) 2 години 1000,00 грн.

Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу складає 16 500,00 грн.

Також в матеріалах справи наявний акт прийняття послуг від 18.03.2021 відповідно до договору про надання правової допомоги № 6 від 25.01.2021 року між адвокатом Трофімчуком В.В. та клієнтом ТОВ "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС", наданих у справі №910/17601/20, згідно якого сторони підтверджують його виконання у обсязі, наведеному у «Детальному описі витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/17601/20 у суді першої інстанції. Зауваження щодо якого та повноти виконання умов договору відсутні.

Вищезазначений акт підписаний представниками обох сторін без зауважень.

На підтвердження витрат на правову допомогу ТОВ "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС" надано платіжні доручення: № 41 від 25.01.2021 на суму 4 000,00 грн., № 52 від 03.02.2021 на суму 3500,00 грн., № 92 від 24.02.2021 на суму 1500,00 грн., № 112 від 01.03.2021 на суму 3000,00 грн., № 123 від 10.03.2021 на суму 3500,00 грн. та № 168 від 19.03.2021 на суму 1000,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Трофімчуком В.В. було підготовлено та надано до суду наступні документи: відзив на позовну заяву, заяву про подачу доказів щодо розміру судових витрат та ухвалення рішення, клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, заяву про приєднання доказів, заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, заява про ухвалення рішення про судові витрати.

Також судом встановлено, що адвокат Трофімчук В.В. брав участь у судових засіданнях 09.02.2021, 01.03.2021, та 17.03.2021, що відображено у відповідних протоколах судових засідань.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, з огляду на зміст пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 по справі № 915/237/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Так, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що рішенням Господарського суду Донецької області від 17.03.2021 по справі № 910/17601/20 було частково задоволено позовні вимоги позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення по даній справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом із тим, за висновком суду, заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 16 500,00 грн. не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Як вбачається зі змісту детального опису витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/17601/20, наданого адвокатом Трофімчуком В.В., останнім визначено 3500,00 грн. за одне судове засідання за представництво інтересів в господарському суді, а також 1500,00 грн. за участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що на думку суду є явно завищеною у порівнянні зі звичайними цінами за участь адвоката в одному судовому засіданні.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких документів, які вказували б на значний обсяг витраченого адвокатом часу зі здійснення означених дій чи б іншим чином обґрунтовували таку їх вартість, а явка учасників справи № 910/17601/20 в судове засідання не визнавалася обов`язковою.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд, з огляду на приписи п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає у повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, складає 11 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 73, 74, 86, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕРКОНТРЕЙД" (03028, місто Київ, Саперно-Слобідський проїзд, будинок 3; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦРЕСУРС-ПЛЮС" (86065, Донецька обл., місто Авдіївка, 9-й Квартал, будинок 20; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено 02.04.2021.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.В. Бокова