ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/219/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Таткап (вул. Є.Сверстюка, 13, офіс 810, м. Київ, 02002)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль Таєрс (пров. Мукачівський, 4-А, кв. 18, м. Одеса, 65012)

про стягнення 565747,34 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Таткап звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль Таєрс, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 565747,34 грн, з яких: 450788,24 грн основного боргу; 90157,64 грн штрафу; 19834,68 грн пені та 4966,78 грн інфляційних нарахувань.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем укладеного між сторонами договору поставки з відстроченням платежу від 20.04.2020 №МАГ-ВСП-20/04/2020 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Під час розгляду справи позивач у судові засідання не з`являвся, водночас 26.02.2021 та 12.03.2021 від останнього до суду надійшла заява (а.с.49-50, 64-65, т.1), в якій позивач просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

04.03.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на « 04» березня 2021 о 14год.30хв., яке судом було задоволено.

Водночас, у судове засідання 22.03.2021 представник відповідача знову не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позов і жодних доказів суду не надав, при цьому про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином та завчасно, а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.02.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Таткап було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/219/21; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "04" березня 2021 о 14год.30хв.

04.03.2021 судом було проголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до « 22» березня 2021 о 14год.00хв., про що сторін було повідомлено відповідною ухвалою в порядку ст.120 ГПК України.

У судовому засіданні 22.03.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

20.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Таткап (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Магістраль Таєрс (покупець) було укладено договір поставки (з відстроченням платежу) №МАГ-ВСП-20/04/2020 (а.с.6-7, т.1; далі - договір), згідно з п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити покупцеві автомобільні товари (далі товар).

Відповідно до п.п.1.2., 1.3., 1.4. договору поставка товару на підставі цього договору здійснюється окремими партіями, відповідно до заявок покупця та/або видаткових накладних до цього договору, оформлених на підставі поданих покупцем заявок. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній, виданій постачальником, яка після її підписання сторонами має силу специфікації. Сторони домовились, що всі товари, отримані покупцем від постачальника, вважаються, якщо не оговорено інше, отриманими на виконання даного договору. Підписанням цього договору покупець свідчить, що особи, які будуть підписувати накладні, товарно-транспортні накладні про приймання товару від імені покупця, мають відповідні повноваження на таке підписання та приймання товару в інтересах та на користь покупця. Покупець не має права не сплачувати поставлений постачальником товар та відмовитися від його приймання на підставі відсутності відповідних повноважень у особи, яка підписала від його імені документи і прийняла товар в інтересах і на користь покупця.

Згідно з п.2.1. договору ціна (вартість) кожної партії товару узгоджується сторонами та вказується у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

За змістом п.3.1. договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошової суми покупцем на розрахунковий рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту проведення відвантаження.

Відповідно до п.п. 5.4., 6.1. договору товар вважається прийнятим і таким, що належить покупцю з моменту підписання видаткової накладної представником покупця. Право власності на товар та ризик випадкового знищення, загибелі чи пошкодження товару переходить до покупця в момент передачі товару покупцю чи уповноваженому представнику і підписання видаткової накладної.

За умовами п.9.4. договору покупець зобов`язується, зокрема, своєчасно здійснювати необхідні розрахунки з постачальником.

Згідно з п.10.2. договору за порушення зобов`язань, встановлених даним договором, винна сторона сплачує штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від загальної вартості невиконаного зобов`язання. У випадку порушення умов оплат, встановлених розділом 3, покупець сплачує постачальнику, окрім штрафу зазначеного у даному пункті, пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день затримки платежу.

Відповідно до п.12.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом одного календарного року. В разі, якщо жодна із сторін не виявить бажання про припинення строку дії цього договору шляхом надіслання відповідного повідомлення, строк дії договору автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах без обмеження кількості таких пролонгацій.

Згідно з п.12.8. договору сторони прийшли до згоди при виконанні умов договору у відповідності до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронний цифровий підпис», ст.207 ЦК України використовувати електронний документообіг. Всі документи, в тому числі первинні документи, які є такими, згідно положення «Про документальне забезпечення засобів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88», відправлені/отримані в електронному вигляді за допомогою модуля електронного документообігу в програмному забезпеченні «М.Е.DOC IS», з застосуванням електронного цифрового підпису (ЕЦП), мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватися стороною, від імені якої вони були відправлені/отримані.

За умовами п. 12.10. договору сторона, що отримала документ для підпису в електронному вигляді, зобов`язана у 3-денний строк з дати його отримання, підписати його або у цей же строк відмовити у підписанні з вказанням причин відмови. У випадку не отримання стороною, що надіслала електронний документ, відповіді у зазначений в цьому пункті строк, електронний документ вважається прийнятим стороною та буде являтися належним доказом на підтвердження господарської операції, на виконання якої він був наданий.

Відповідно до п.12.1. договору кожна з сторін договору несе персональну відповідальність за накладення ЕЦП особою, зазначеною в електронному документі та такий підпис не може бути оскаржений іншою стороною з підстав несанкціонованого доступу до комп`ютера або з будь-яких інших підстав.

На підставі вищевказаного договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 489489,68 грн, що підтверджується наявними у справі видатковими накладними: від 15.10.2020 №5455 на суму 21476,48 грн; від 27.10.2020 №1188 на суму 31096,00 грн; від 29.10.2020 №1205 на суму 45668,80 грн; від 29.10.2020 №1207 на суму 63756,00 грн; від 30.10.2020 №1232 на суму 31096,00 грн; від 10.11.2020 №6276 на суму 45668,80 грн; від 11.11.2020 №1267 на суму 63156,16 грн; від 19.11.2020 №6838 на суму 46364,32 грн; від 19.11.2020 №1328 на суму 22700,08 грн; від 25.11.2020 №1371 на суму 16030,08 грн; від 27.11.2020 №1381 на суму 42504,00 грн; від 27.11.2020 №1382 на суму 45400,16 грн; від 30.11.2020 №1391 на суму 14572,80 грн (а.с.8-20, т.1). Обставина здійснення поставки на підставі вказаних видаткових накладних відповідачем не спростована.

Відповідач за отриманий від позивача товар розрахувався частково, сплативши позивачу кошти на загальну суму 38701,44 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями: від 02.12.2020 №27 на суму 20000,00 грн; від 11.12.2020 №725 на суму 3400,00 грн; від 22.12.2020 №757 на суму 15301,44 грн (а.с.21-23, т.1). На підтвердження здійснення іншої оплати в рахунок сплати отриманого товару за вищевказаними видатковими накладними матеріали справи жодного доказу не містять.

Отже, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки (з відстроченням платежу) від 20.04.2020 №МАГ-ВСП-20/04/2020 становить 450788,24 грн, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та не спростовано відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.24-26, т.1), 05.01.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію від 05.01.2021 №05/01-2021, в якій просив у семиденний строк погасити заборгованість в розмірі 450788,24 грн та суму штрафу за неналежне виконання умов договору в розмірі 90157,65 грн.

Враховуючи незадоволення вищевказаної претензії та несплату відповідачем заборгованості позивач, окрім основного боргу в розмірі 450788,24 грн, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 90157,64 грн штрафу; 19834,68 грн пені та 4966,78 грн інфляційних нарахувань. Розрахунок інфляційних нарахувань позивачем здійснено за період грудень 2020 січень 2021, пені - з 15.12.2020 по 27.01.2021 (а.с.5, т.1). Водночас, зі змісту позову вбачається, що штраф в сумі 90157,64 грн позивачем розраховано як 20% від суми невиконаного зобов`язання.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором,припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронний документ не може бути застосовано як оригінал: 1) свідоцтва про право на спадщину; 2) документа, який відповідно до законодавства може бути створений лише в одному оригінальному примірнику, крім випадків існування централізованого сховища оригіналів електронних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріальне посвідчення цивільно-правової угоди, укладеної шляхом створення електронного документа (електронних документів), здійснюється у порядку, встановленому законом.

За змістом ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За умовами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором поставки (з відстроченням платежу) від 20.04.2020 №МАГ-ВСП-20/04/2020 в розмірі 450788,24 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог слід задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отриманий товар суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача інфляційні нарахування в сумі 4966,78 грн та штраф в сумі 90157,64 грн, розрахунок яких судом перевірено, встановлено його вірність та обґрунтованість.

Водночас, при перевірці розрахунку суми пені, який долучений позивачем до позовної заяви (а.с.5, т.1), суд встановив, що передбачений умовами договору розмір пені перевищує розмір, встановлений статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», у зв`язку з чим судом самостійно було здійснено розрахунок пені із застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України в межах періоду з 15.12.2020 по 27.01.2021, за результатами здійснення якого судом встановлено, що вірною сумою пені є 6514,12 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Таткап до Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль Таєрс слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 450788,24 грн основного боргу, 90157,64 грн штрафу, 4966,78 грн інфляційних втрат та 6514,12 грн пені.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог та з відповідача слід стягнути на користь позивача 8286,40 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль Таєрс (пров. Мукачівський, 4-А, кв. 18, м. Одеса, 65012, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Таткап (вул. Є.Сверстюка, 13, офіс 810, м. Київ, 02002, ) борг в сумі 450788 /чотириста п`ятдесят тисяч сімсот вісімдесят вісім/грн 24 коп, штраф в сумі 90157 /дев`яносто тисяч сто п`ятдесят сім/грн 64 коп, інфляційні втрати в сумі 4966 /чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість/грн 78 коп, пеню в сумі 6514 /шість тисяч п`ятсот чотирнадцять/грн 12 коп та судовий збір в сумі 8286 /вісім тисяч двісті вісімдесят шість/грн 40 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 29 березня 2021 р.

Суддя Д.О. Бездоля