ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"30" березня 2021 р. Справа № 911/889/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

до: 1) Копилівської сільської ради;

2) Макарівської селищної ради

про стягнення солідарно 5126,00 грн

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі») від 23.03.2021, у якій позивач просить суд стягнути солідарно з Копилівської сільської ради та Макарівської селищної ради 5126,00 грн, з яких: 5053,86 грн вартість не облікованої електричної енергії, 21,60 грн 3% річних, 50,54 грн інфляційні втрати.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 23.11.2020 уповноваженими представниками позивача під час проведення перевірки на об`єкті Копилівської сільської ради було виявлено факт порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ). Виявлене порушення, за твердженнями позивача, оформлено відповідним актом про порушення ПРРЕЕ, внаслідок розгляду якого ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» прийнято рішення про нарахування Копилівській сільській раді вартості не облікованої електричної енергії у розмірі 5053,86 грн.

Як зазначає позивач, у зв`язку з тим, що Копилівською сільською радою не здійснено повну оплату вартості не облікованої електричної енергії, на підставі рішення ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», у встановлений ПРРЕЕ строк, позивач був змушений звернутись до суду за захистом порушених, на його думку, прав.

Водночас позивач вказує на те, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.12.2020 внесено запис щодо початку процедури припинення Копилівської сільської ради в результаті її реорганізації та приєднання до Макарівської селищної ради. На думку позивача, оскільки Макарівська селищна рада є правонаступником Копилівської сільської ради, яка ще перебуває в стані припинення, і запис про її остаточне припинення не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав до відповідачів.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд встановив наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, виходячи з такого.

Відповідно частини 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За приписами п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; правові підстави позову.

Суд звертає увагу, що правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ГПК України).

Наведене з урахуванням положень ч. 1 ст. 2 ГПК України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

Отже, обираючи спосіб захисту, позивач насамперед повинен перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту.

Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено, позивач повинен обрати саме цей спосіб.

Якщо у зазначеному випадку позивач обрав інший спосіб захисту, суд має відмовити у задоволенні позову, крім випадку, коли з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 ГПК України дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту спроможний більш ефективно захистити порушені права, свободи чи інтереси особи, але за умови, що такий спосіб захисту є адекватним обставинам справи.

Якщо ефективного способу захисту законом або договором не передбачено і позивач обирає інший ефективний спосіб захисту його прав, свобод чи інтересів, у позовній заяві має бути наведено відповідне обґрунтування необхідності застосування такого способу захисту, інакше суд залишає позовну заяву без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Суд не має права виходити за межі позовних вимог для визначення ефективного способу захисту права замість позивача.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість у вигляді вартості не облікованої електроенергії, 3% річних та інфляційних втрат солідарно з відповідачів, однак не зазначає правової підстави такого роду стягнення.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Позивачем жодним чином не обґрунтовано, на підставі яких норм чинного законодавства Копилівська сільська рада та Макарівська селищна рада несуть солідарну відповідальність перед ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» в розумінні положення ст. 541 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд роз`яснює, що способами усунення недоліків позовної заяви ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» визначається подання до суду:

- письмових пояснень з викладенням нормативно-правового обґрунтування щодо обраного позивачем способу захисту (стягнення солідарно з Копилівської сільської ради та Макарівської селищної ради вартості не облікованої електричної енергії, 3% річних та інфляційних втрат), який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- доказів відправлення відповідачам пояснень та документів, складених на усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» від 23.03.2021залишити без руху.

2. Встановити Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські регіональні електромережі» строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків до десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щоткін