Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1227/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, )

в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради (33027, м. Рівне, майдан Просвіти, 1, ), Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 38, )

до відповідача 1: Комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради (33027, м. Рівне, вул. Київська 78Г, )

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ ЕКО СЕРВІС" (35700, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. 8-го Березня, 37, )

про визнання недійсним договору

у судовому засіданні приймали участь:

- прокурор Рівненської обласної прокуратури: Марщівська Оксана Петрівна;

- представник Рівненської обласної ради: Навроцький Едуард Анатолійович;

- представник ТОВ "КОМ ЕКО СЕРВІС": Конончук Ірина Миколаївна.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради (далі Рада), Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (далі Управління) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1 Комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради (далі Підприємство), до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ ЕКО СЕРВІС" (далі Товариство) про визнання недійсним договору №136 від 17.04.2020.

Недійсність договору № 136 від 17.04.2020 щодо виготовлення робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу" КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради по вул. Київська, 78-г в м. Рівне", укладеного між відповідачами, Прокурор обґрунтовує з посиланням на статті 203, 215 Цивільного кодексу України, з тих підстав, що означений правочин суперечить вимогам ч. 1, ч. 7 ст. 2, ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), та ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України, а також є таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені правочином.

Прокурор у позовній заяві вказав, що:

- відповідно до даних веб-порталу публічних закупівель "ProZorro" вид предмету закупівлі, за результатами якої було укладено спірний договір, замовником визначено як послуги. Підприємством, в порушення ч.ч. 1, 7 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) закупівлю вищевказаних послуг на суму 585 487,37 грн. проведено без застосування жодної із процедур, передбачених ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі";

- умови вищевказаного договору № 136 від 17.04.2020 суперечать ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки передбачають що вартість договору визначається виконавцем, у той час як така вартість вже визначена умовами договору, окрім того, передбачено збільшення вартості закупівлі у вигляді сплати пені;

- будь-яка інформація про наявність відповідних бюджетних асигнувань, у тому числі передбачення Рівненською обласною радою коштів на здійснення оспорюваної закупівлі, обґрунтування її нагальності та актуальності здійснення саме до 19.04.2020 року, відсутня; Підприємством до Річного плану закупівель вищевказану закупівлю включено не було, оскільки Радою кошти для виготовлення проектної документації, передбаченої за оспорюваним договором, не виділялись. Тобто, укладаючи оспорюваний договір всупереч вимог ч.ч. 1, 7 ст. 2, ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. 48 БК України, беручи зобов`язання по виконанню умов договору без відповідних бюджетних асигнувань, Підприємством порушено принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівель та ефективності використання бюджетних коштів;

- окрім того, Прокурором встановлено що 20.02.2019 між Підприємством та Товариством було укладено договір №136 про виготовлення Робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне" на суму 585 487,37 грн, предмет, ціна, права та обов`язки, інші положення якого є ідентичними тим, що зазначені в оспорюваному договорі №136 від 14.04.2020. Враховуючи, що умови договорів № 136 від 20.02.2019 та № 136 від 17.04.2020 є практично однакові (окрім термінів їх дії), при цьому договір №136 від 20.02.2019 є чинним на даний час, то підстав (необхідності) для укладення договору №136 від 17.04.2020 не існувало. Більше того, останній не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому наявні підстави для визнання його недійсним.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено 26.01.2021.

22 січня 2021 року Радою подані письмові пояснення, відповідно до яких остання вважає, що Прокурором помилково визначено обласну раду у даній справі компетентним органом, який в спірних правовідносинах уповноважений державою здійснювати відповідні функції. При цьому зазначила про необхідність залучення Ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Однак Рада підтримує позовні вимоги Прокурора.

25 січня 2021 року відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позову Прокурора зважаючи на його безпідставність, з огляду на наступне. Вважає, що:

- особа яка вносила відомості на сайт веб-порталу публічних закупівель "ProZorro" про даний договір допустилась помилки. Враховуючи термінологію наведену у підпункті 17 та 22 п.1 ст.1 ЗУ "Про публічні закупівлі" оспорюваний договір є договором підряду на виконання робіт по виготовленню робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу" КП "Рівненська обласна клінічна лікарня". По тексту договору, зокрема в п.1.1., 2.1, 2.2, 2.3-2.9 йде мова про виконання робіт. На даний момент Виконавцем роботи виконані, виготовлений робочий проект, який є результатом роботи;

- так як договір №136 від 17.04.2020 на суму 556 213,00 грн., укладений між Підприємством та Товариством щодо виготовлення робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу" КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" є договором підряду так як його предметом є роботи і є наявний результат роботи - проект, то ЗУ "Про публічні закупівлі" не застосовується до даного договору;

- Прокурор не надав доказів, що оплата робіт по оспорюваному договору проводилася б за кошти державного бюджету, з огляду на те що п.1.6 Статуту Підприємства передбачає, що при виконані покладених на неї завдань, Лікарня може використовувати власні надходження, відповідно до чинного законодавства, а п.2.5 Статуту передбачено, що лікарня може надавати платні послуги в порядку передбаченому чинним законодавством;

- Прокурор помилково посилається на норму ч.3 ст.48 Бюджетного кодексу України та визначає Підприємство як розпорядника бюджетних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р. № 2456-VI для здійснення програм заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. Розпорядником бюджетних коштів може бути бюджетна установа (п. 47 ч. 1 ст. 2 БКУ). Оскільки Підприємство не є бюджетною установою, то кошти збюджету воно може отримувати лише як одержувач бюджетних коштів у мережі головного розпорядника у рамках виконання відповідної програми, затвердженої відповідною місцевою радою;

- Прокурор в позовній заяві стверджує про те, що згідно Закону України "Про публічні закупівлі", ціна після укладення договору не може змінюватися і наводить це як аргумент недійсності, однак, не надає будь-яких доказів того, що ціна договору змінювалась;

- жоден пункт ст. 203 ЦК України не порушений при укладенні оспорюваного договору, не наведено доказів заподіяння шкоди інтересам держави. Даний договір є повністю виконаний в частині зобов`язань підрядника, але не оплачений замовником.

Ухвалою суду від 26.01.2021 розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено на 09.02.2021.

02 лютого 2021 року від Ради надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання посилається на пункти 1.4, 2.6, 4.1, 4.2 Статуту відповідача 1 та п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", що на переконання Ради спростовує доводи відповідача 2 наведені у відзиві.

08 лютого 2021 року Прокурором подана відповідь на відзив, у якій останній крім іншого зазначив, що:

- Міністерством торгівлі і економічного розвитку України наказом № 1749 від 23.12.2015 затверджено національний класифікатор України ДК 021:2015. У вказаному класифікаторі наявний розділ 71000000-8 "Архітектурні, будівельні та інспекційні послуги", при цьому "послуги з інженерного проектування", відповідно до вищевказаного розділу, класифікуються за алфавітним покажчиком 71320000-7;

- відповідачем 1 у системі "ProZorro" у розділі "Інформація про предмет закупівлі" вид предмету закупівлі визначено як "послуги". У той же час застосовано класифікатор закупівлі ДК 02162015 із кодом 45450000-6 "інші завершальні будівельні роботи" та кодом 45453000-7 "капітальний ремонт і реставрація", що не відповідає предмету закупівлі, оскільки відповідно до п. 1.1 оспорюваного договору виконавець зобов`язаний виготовити робочий проект, а не здійснити ремонтні чи будівельні роботи;

- тому, вказана закупівля повинна була класифікуватися за кодом 71320000-7 як "послуги з інженерного проектування", а не будівельні роботи чи капітальний ремонт та проводитись із застосуванням процедур, передбачених ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі";

- вважає твердження відповідача 2 про можливість оплати робіт за оспорюваним договором за рахунок власних коштів Лікарні, а не коштів державного бюджету необґрунтованими, з огляду положення пункту 1.4 Статуту. При цьому, Лікарня здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку. Посилається на лист Підприємства № 686/01-15/20 від 05.05.2020 надісланий на адресу директора Товариства про розірвання оспорюваного договору, оскільки Радою не було виділено кошти на даний вид витрат. Окрім того, відповідно до інформації, розміщеної на сайті "ProZorro" джерелом фінансування закупівлі є кошти місцевого бюджету;

- посилається на Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне", затвердженого 22.07.2019, відповідно до якого вказана документація підлягає затвердженню в установленому порядку. З викладеного слідує, що всі правовідносини щодо виготовлення Робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне" між Підприємством та Товариством виникли ще в 2019 році, тобто до укладення оспорюваного договору, а тому останній не спрямований на реальне настання наслідків, що також є підставою недійсності правочину;

- щодо визначення Ради у якості позивача вказав, що фінансування оспорюваного договору передбачалось за кошти обласного бюджету, а його виконання призведе до протиправного витрачання коштів бюджету, їх неефективного використання, що створює незаконну практику укладення договорів про закупівлю за бюджетні кошти в обхід Закону України "Про публічні закупівлі" та з порушенням принципів, визначених вказаним законом, щодо добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії бюджетних коштів, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель.

У судовому засіданні 09.02.2021, судом відмолено у задоволенні усного клопотання представника Ради щодо виключення їх з числа позивачів та залучення до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки такі дії не передбачені господарським процесуальним законодавством.

Ухвалою суду від 09.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.02.2021.

У судовому засіданні 23.02.2021 судом оголошувалась перерва до 04.03.2021.

У судовому засіданні 04.03.2021 судом оголошувалась перерва до 18.03.2021.

Представники Ради та Органу прокуратури у судовому засіданні 18.03.2021 позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задоволити. Представник відповідача 2 у судовому засіданні 18.03.2021 проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав зазначених у відзиві.

У судове засідання 18.03.2021 представники Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації та відповідача 1 не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач 1 відзиву на позов не подав.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи, що не з`явились у судове засіданні, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами за відсутності відзиву відповідача 1 відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України, та неявка учасників не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2020 року Прокурор звернувся до Господарського суду Рівненської області в інтересах держави в особі Ради та Управління з позовною заявою до Підприємства та Товариства про визнання недійсним Договору №136 від 17.04.2020, з підстав його невідповідності вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" та Бюджетному кодексу України, а також з підстав невідповідності загальним засадам передбаченим цивільним законодавством.

Враховуючи усталену судову практику пов`язану з розглядом справ за зверненням прокурорів, норми чинного законодавства України дають прокурору право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, у чому саме полягає таке порушення.

Так, Прокурор зазначив, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів становлять суспільний інтерес, а недійсність (якщо така буде встановлена) договорів, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідають. Додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у ст. 68 Конституції України (кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей) є обов`язковою; передумовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу - побудови демократичної, соціальної, правової, економічно розвиненої держави.

Відповідно до Статуту Підприємства, його засновником є Рівненська обласна рада, власником майна підприємства є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області (п. 1.1, п. 4.2 Статуту).

Пунктом 1.4 Статуту визначено, що Підприємство є неприбутковою організацією і фінансується за рахунок бюджетних коштів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Враховуючи положення національного законодавства та практику ЄСПЛ, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням публічного інтересу. Держава зацікавлена у раціональному, ефективному та результативному використанні бюджетних коштів. Витрачання бюджетних коштів безумовно являє публічний інтерес, оскільки можливість запровадження і реалізації програм розвитку та належного функціонування всіх інституцій в свою чергу, надає державі можливість виконувати гарантовані Конституцією України зобов`язання перед її народом.

Прокурор зазначив, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає в проведенні закупівлі, що є однією з підстав позову у даній справі, за бюджетні кошти без застосування конкурентної та прозорої процедури, що позбавило можливості участі в процедурі інших учасників, а отже і позбавило можливості обрати найбільш вигідну пропозицію, що призвело, як наслідок, до повного нівелювання положень Закону України "Про публічні закупівлі", основною метою якого є максимальне заощадження бюджетних коштів та прозоре їх використання.

Окрім того, виконання умов оспорюваного договору створило ризик неправомірного використання коштів місцевого бюджету та створює незаконну практику укладення договорів про закупівлю за бюджетні кошти в обхід названого Закону.

Рівненська обласна рада є власником майна Підприємства, його органом управління та, відповідно до умов Статуту, здійснює власний контроль шляхом перевірок всіх питань фінансово- господарської діяльності (п. 8.3 Статуту).

У свою чергу, відповідно до пп. 1, 2 п. 4 Положення про управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації, одним з основних завдань управління є забезпечення реалізації державної політики в галузі охорони здоров`я, управління закладами охорони здоров`я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, організації їх кадрового, матеріально-технічного і методичного забезпечення у межах наданих повноважень.

Відповідно до пп. 35 п. 5 вищевказаного Положення, управління, відповідно до визначених галузевих повноважень, здійснює фінансування закладів охорони здоров`я, що утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, контролює ефективне використання ними фінансових, матеріальних та трудових ресурсів.

Обласною прокуратурою на адресу Рівненської обласної ради скеровувались листи № 05/2-339вих 20 від 23.04.2020 та № 15/2-705вих-20 від 09.10.2020, у яких обласну раду інформовано про виявлені порушення.

Окрім того, з врахуванням вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Раді та Управлінню (лист №15/2-704вих-20 від 09.10.2020) запропоновано повідомити про заходи, вжиті до усунення порушень, виявлених прокуратурою під час укладення оспорюваного договору.

У той же час, як вказав прокурор, Радою та Управлінням заходів щодо визнання недійсним оспорюваного договору, з метою попередження незаконного та неефективного використання бюджетних коштів, не вжито.

Враховуючи вказане, на переконання суду Прокурор правомірно звернувся до суду з метою захисту інтересів держави в особі Ради шляхом подання даної позовної заяви.

Як зазначив Прокурор у позовній заяві та, що стверджується матеріалами справи, з метою встановлення підстав для захисту інтересів держави у бюджетній сфері, Прокурором здійснюється моніторинг веб-порталу публічних закупівель "Рrozorro".

Так, в ході здійснення вказаного моніторингу встановлено, що 17.04.2020 на сайті веб-порталу публічних закупівель "Рrozorro" було опубліковано звіт про укладення між Підприємством (Замовник) та Товариством (Виконавець) договору № 136 від 17.04.2020 на виготовлення робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу" КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради по вул. Київська, 78-г в м. Рівне" (далі Договір, а.с. 17-18). Вартість визначених договором робіт становить 585 487,37 грн.

Відповідно до даних веб-порталу публічних закупівель "Рrozorro" (UА-2020-04-17-005341-b) вид предмету закупівель замовником визначено, як послуги (а.с. 15-16).

Правовий механізм здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади регулюється Законом України "Про публічні закупівлі" (далі Закон). Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на час укладення Договору), цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тис.грн., а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

У разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг без використання електронної системи закупівель, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники обов`язково оприлюднюють звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

Згідно із положеннями ч. 7 ст. 2 Закону, забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги, конкурентний діалог, переговорна процедура закупівлі.

Прокурор в обґрунтування недійсності Договору посилається, зокрема, на порушення ч. 1, ч. 7 ст. 2, ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) допущені Підприємством та Товариством при його укладенні, зокрема, проведення закупівлі без застосуванні процедур, передбачених ст. 12 Закону.

Разом з тим, суд частково погоджується з позицією відповідача 2 наведеною у відзиві, щодо відсутності правових підстав для застосування процедур передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" для укладення оспорюваного Договору, з огляду на наступне.

Як вбачається з умов Договору № 136 від 17.04.2020 його предметом є виконання робіт з виготовлення робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу" КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради по вул. Київська, 78-г в м. Рівне" (п. 1.1 Договору). Виконавець зобов`язався виконати роботи згідно даного договору протягом 30 календарних днів від дати підписання договору. Після виконання предмету договору оформляється акт приймання-передачі виконаних робіт (п. 2.2 Договору). Акт приймання-передачі виконаних робіт є підставою для здійснення замовником оплати, яка виконується протягом 10 днів після підписання акта (п. 2.5 Договору). Видача проектної документації проводиться по закінченню робіт та передається замовнику разом з актом приймання-передачі виконаних робіт (п. 2.8 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Нормою ст. 888 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

До матеріалів справи не додане завдання на проектування.

Разом з тим на підставі підписаного до Договору Додатка № 1 "Протокол узгодження договірної ціни на виконання робіт (товарів, послуг)" сторони узгодили загальну вартість робіт за Договором в розмірі 585 487,37 грн.

Частиною 2 ст. 887 ЦК України передбачено, що до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Для цілей застосування Закону, у статті 1 останнього наведені визначення понять послуга та робота.

Так, п.п. 17, 22 частини 1 статті 1 Закону визначено, що послуги - будь-який предмет закупівлі, крім товарів і робіт, зокрема транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, лізинг, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт;

роботи - проектування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація існуючих об`єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення, роботи з нормування в будівництві, геологорозвідувальні роботи, технічне переоснащення діючих підприємств та супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- і супутникова фотозйомка та інші послуги, що включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих робіт.

Дослідивши умови Договору та зобов`язання сторін за ним, судом встановлено, що за своєю правовою природою останній містить ознаки саме Договору підряду на проведення проектних робіт. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну та порядок оплати, строк дії договору, порядок здачі та приймання робіт, строки виконання робіт, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 887 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Хоча Замовником (Підприємством) відповідно до даних веб-порталу публічних закупівель "Рrozorro" (UА-2020-04-17-005341-b) вид предмету закупівель помилково визначено, як послуги, на переконання суду необхідно виходити з правової природи Договору для визначення необхідності застосування до його укладення процедур передбачених Законом, із застосуванням критеріїв визначених у ч. 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі".

Оскільки відповідно до зазначеної норми Закону (в редакції чинній на час укладення Договору), цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі робіт повинен дорівнювати або перевищувати 1,5 мільйона гривень, зважаючи на ціну Договору, яка складає 585 487,37 грн, до замовника не підлягав застосуванню Закон.

Відтак, посилання Прокурора на недійсність Договору у зв`язку з порушенням під час його укладення норм ч. 1, ч. 7 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" є безпідставними.

Необхідність класифікації означеної закупівлі за кодом 71320000-7 як "послуги з інженерного проектування" на переконання суду спростовується вищевстановленими обставинами та правовою природою спірного Договору.

Судом також не перевіряються умови Договору на відповідність ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки як зазначено вище, на переконання суду до Підприємства, яке виступало замовником у спірних правовідносинах не підлягав застосуванню Закон.

Що стосується посилання відповідача 2 у відзиві на повне виконання зобов`язань підрядника за Договором та виготовлення робочого проекту який є результатом роботи, такі твердження не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Робочий проект, який за твердженням відповідача 2 виконаний ним за Договором останнім до справи не додано.

Разом з тим, відповідач 2 вказав, що Прокурором не надано доказів, що оплата робіт за Договором проводилася б за кошти державного бюджету.

Відповідно до Статуту КП "Рівненська обласна клінічна лікарня", засновником комунального підприємства є Рівненська обласна рада, власником майна підприємства є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області ( п. 1.1, п. 4.2 Статуту). Пунктом 1.4 Статуту визначено, що лікарня є неприбутковою організацією і фінансується за рахунок бюджетних коштів та інших джерел, не заборонених законодавством.

При цьому, лікарня здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Так, до позовної заяви прокурором додано лист на адресу Рівненської обласної ради № 05/2-338вих 20 від 23.04.2020 у якому обласна рада інформувалась про порушення, виявлені під час укладення оспорюваного договору. Рівненською обласною радою, до відповіді на вказаний лист прокурора долучено лист КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради № 686/01-15/20 від 05.05.2020 адресований директору ТОВ "КОМ ЕКО СЕРВІС" про розірвання оспорюваного договору, оскільки Рівненською обласною радою не було виділено кошти на даний вид витрат (а.с. 124).

Окрім того, відповідно до інформації, розміщеної на сайті "ProZorro" (UA-2020-04-17-005341-b) джерелом фінансування закупівлі є кошти місцевого бюджету (а.с. 122).

Відповідно до пп. 37 п. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, місцеві бюджети, це - бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Враховуючи вказане, означене свідчить про намір замовника здійснювати оплату робіт за Договором з місцевого бюджету, а не про фінансування оспорюваного договору за рахунок власних коштів Підприємства.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на принципі, зокрема, ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, Автономною Республікою Крим, місцевим самоврядуванням (далі - гарантовані послуги), при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Так, Прокуратурою з`ясовано, що Підприємством до Річного плану закупівель вищевказану закупівлю включено не було, оскільки Рівненською обласною радою кошти для виготовлення проектної документації, передбаченої за оспорюваним договором, не виділялись. Протилежне відповідачами в межах справи не доведено.

Тобто, укладаючи оспорюваний Договір всупереч вимог ч.3 ст. 48 БК України, беручи зобов`язання по виконанню умов договору без відповідних бюджетних асигнувань, Підприємством порушено принцип ефективності використання бюджетних коштів.

Також з матеріалів справи вбачається наступне.

Судом встановлено що 20.02.2019 між Підприємством та Tовариством було укладено договір №136 про виготовлення Робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне" на суму 585 487,37 гривень (далі Договір 1, а.с. 36).

20 лютого 2019 року між сторонами Договору 1 підписано Протокол узгодження договірної ціни на виконання робіт (товарів, послуг), по виготовленню Робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне" та визначено розмір договірної ціни - 585 487,37 грн (а.с. 37).

Співставивши умови Договору та Договору 1, суд вбачає, що останні укладені щодо того ж предмету (роботи з виготовлення робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне"), за тією ж ціною та на тих же умовах щодо прав і обов`язків сторін, крім дати укладення та строку їх дії (крім пунктів 4.1, 4.2 Договору та Договору 1).

Згідно п. 4.1 Договору 1, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Прокурор стверджує, що не заперечено іншими учасниками, що у зв`язку з укладенням Договору 1, 20.02.2019 головним лікарем КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" затверджено Завдання на проектування "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне". Джерело фінансування зазначено обласний бюджет.

Згідно Експертного звіту щодо розгляду проектної документації за робочим проектом Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне", затвердженого 22.07.2019 т.в.о. директора філії ДП "Укрдержбудекспертиза" у Рівненській області, вказана документація розроблена відповідно до вихідних даних з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення; санітарного і епідеміологічного благополуччя населення; охорони праці; пожежної безпеки; енергозбереження; кошторисної частини проекту будівництва, і може бути затверджена в установленому порядку (а.с. 129).

В матеріалах справи відсутні докази повного виконання Договору 1 зі сторони замовника, відтак, не можна однозначно дійти висновку про те що Договір 1 припинив свою дію. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази визнання Договору 1 недійсним.

Враховуючи на вказівку у Експертному звіті щодо розгляду проектної документації за робочим проектом Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне" та дату його затвердження - 22.07.2019, означена проектна документація була розроблена на виконання умов Договору 1.

Отже, правовідносини між Товариством та Підприємством щодо виготовлення Робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу "КП Рівненська обласна клінічна лікарня" по вул. Київська, 78-Г в м. Рівне" виникли ще в 2019 році, тобто до укладення оспорюваного Договору.

Враховуючи викладене та дії сторін, щодо погодження умов правочину, що передбачає виконання за Договором того ж обсягу робіт, що є предметом іншого правочину - Договору 1 укладеного раніше між тими ж сторонами, на переконання суду не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені таким правочином, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Судом враховується, що фінансування оспорюваного Договору передбачалось за кошти обласного бюджету, а його виконання призведе до протиправного витрачання коштів бюджету, їх неефективного використання.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 цієї статті).

У відповідності до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно зі ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз`яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (абзац 4 пункт 2.1).

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вказане, Договір № 136 від 17.04.2020, щодо виготовлення робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу" КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради по вул. Київська, 78-г в м. Рівне", укладений між Підприємством та Товариством, підлягає визнанню недійсним як такий, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені правочином та суперечить вимогам ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України, відтак позов Прокурора підлягає задоволенню.

При прийнятті рішення судом не враховувалась відповідь на відзив подана Радою 02.02.2021, яка посилалась на п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки позивач застосовує редакцію Закону, яка набрала чинності після укладення спірного договору.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України понесені Прокурором витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн підлягають відшкодуванню з відповідачів у рівних частинах (по 1 051,00 грн).

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 237- 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації до Комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ ЕКО СЕРВІС" про визнання недійсним договору задоволити.

2. Визнати недійсним Договір № 136 від 17.04.2020, укладений між Комунальним підприємством "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМ ЕКО СЕРВІС" щодо виготовлення робочого проекту "Капітальний ремонт покрівлі "Головного корпусу" КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради по вул. Київська, 78-г в м. Рівне" на суму 585 487,37 грн (UA-2020-04-17-005341-b).

3. Стягнути з Комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради (33027, м. Рівне, вул. Київська 78Г, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ ЕКО СЕРВІС" (35700, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. 8-го Березня, 37, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.03.2021.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич