ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

05.04.2021 м.Дніпро Справа № 904/7016/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач у справі)

перевіривши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Данін Глеба Олеговича, м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року (суддя Рудовська І.А.) у справі №904/7016/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київдо відповідача Фізичної особи-підприємця Данін Глеба Олеговича, м. Дніпро

про стягнення 189 242, 11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі №904/7016/17 позов задоволено.

Суд стягнув з Фізичної особи-підприємця Данін Глеба Олеговича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; код ) 35 000, 00 грн. (тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.) заборгованості за кредитом, 60 859, 04 грн. (шістдесят тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 04 коп.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 81 454,58 грн. (вісімдесят одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири грн. 58 коп.) пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 11 928,49 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім грн. 49 коп.) заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 2 838, 63 грн. (дві тисячі вісімсот тридцять вісім грн. 63 грн.) судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідача - Фізична особа-підприємець Данін Глеб Олегович, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі 904/7016/17 та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на наступне.

За приписами ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина 2). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу (частина 3).

Тобто, законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Слід зазначити, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення строку на апеляційне оскарження суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Апеляційна скарга на вказане рішення, подана з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання.

Апелянт в апеляційній скарзі просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження та зазначає, що про факт наявності означеного рішення відповідачеві стало відомо після того ,як він 10.03.2021 р. побачив наявність стягнення відносно нього в реєстрі боржників та в той же день ( 10.03.2021 р. за допомогою адвоката ) ознайомився з тестом оскаржуваного рішення на сайті судової влади.

Однак, вказані обставини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається скаржник, не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції як поважні, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2017 року було порушено провадження у справі, вказана ухвала була направлена на адресу відповідача, зазначена у апеляційній скарзі: 49027, Дніпропетровська область,м.Дніпро, вул.Фучика, буд.14, кв.9 вручена останньому 12.07.2017, що підтверджується поштовим повідомленням № 558 ( а.с.75,т.1).

В судове засідання 18.07.2017 року представник відповідача не з`явився, ухвалою суду було відкладено розгляд справи на 28.08.2017рік.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі №904/7016/17 позов задоволено.

Як вбачається з матеріалів справи на адресу суду було повернуто конверт з відміткою «истек срок хранения» який було направлено на адресу відповідача з рішенням суду ( а.с.83, т.1).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 13 Закону України « Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними ви виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про національного оператора поштового зв`язку» від 10.01.2002року № 10-р виконання функцій національного оператора поштового зв`язку покладено на Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта».

Отже, Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» є розпорядником інформації щодо універсальних послуг поштового зв`язку ( стосовно умов постачання товарів, послуг та цін на них). Цілком правомірним є використання інформації, отриманої з офіційного сайта цього підприємства.

Таким чином, суд може користуватися відомостями, отриманими з офіційного сайта Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» за допомогою функції відстеження при введенні трек-номера щодо пересилання поштових відправлень. До матеріалів справи може бути долучено засвідчений судом витяг з офіційного сайта Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень (Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду).

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідач фізична особа-підприємець Данін Глеб Олегович, як учасник судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Пелевін проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року, суд постановив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

У справі "Мушта проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року, суд постановив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Отже, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строк подання апеляційної скарги і є тим обмеженням доступу до суду, що забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності. У разі відсутності поважних причин та правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження такі обмеження правомірно застосовуються судом.

Зважаючи на приписи статті 74 Господарського процесуального кодексу України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Таким чином, скаржником не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що унеможливило б скаржнику звернутись із апеляційною скаргою у строки, встановленні статтею 256 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, відповідна можливість залежала виключно від волевиявлення скаржника (мала суб`єктивний характер).

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстави, вказані скаржником, на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не є поважними.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені форма і зміст апеляційної скарги, зокрема, п.2 ч.3 цієї статті передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно із підпунктом 7 п.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі: з 1 січня 2019 року - 1921 гривні, з 1 липня - 2007 гривня, з 1 грудня - 2102 гривня. При цьому, визначальним для сплати судового збору є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом саме на 01 січня календарного року.

Згідно із підп. 4 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" останній справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що скаржником не додано до скарги доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі.

За змістом частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху для надання скаржнику можливості усунути недоліки: подати заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Керуючись статтями 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Данін Глеба Олеговича, м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року (суддя Рудовська І.А.) у справі №904/7016/17 - залишити без руху.

Фізичній особі-підприємцю Даніну Глебу Олеговичу надати Центральному апеляційному господарському суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху:

- заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску;

- докази сплатити судовий збір на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції у розмірі 4 258 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на сторінці Центрального апеляційного господарського суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/sud4876/ або переглянути процесуальні документи по справі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/

Суддя-доповідач О.В. Березкіна