ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.21 Справа № 917/299/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Іванко Л.А., суддя Ореховська О.О., суддя Солодюк О.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127, ідент. код 00032112

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор", 37240, Полтавська обл., Лохвицький район, м. Заводське, вул. Матросова, буд.10, ідент. код 34235972

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива", 35601, Рівненська область, м.Дубно, пров.Проїздний, буд.7, ідент. код 32404621);

- Приватне акціонерне товариство Райз-Максимко (ідентифікаційний код 30382533, місцезнаходження: 03115, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 121В, поверх4, кабінет 410)

про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості на суму 1351658,51 дол. США та 685953554,93 грн.

представники учасників справи :

від позивача: Величко В.О., дов.№0024701/7043-21 від 01.03.2021 року, посв.№ 2311 від 02.10.2018 року

від відповідача: не з"явились

від третіх осіб: не з"явились

Розглядається справа за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами № 151214К2 від 28.03.2014 та № 151213К5 від 27.06.2013, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди № 15106N3 від 23.02.2006 в розмірі 1351658,51 дол.США та 685953554,93 грн., а саме:

- звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за укладеним між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Райз-Цукор" Іпотечним договором від 26.08.2009 № 151209Z129, - на комплекс (цукровий завод), що розташований в м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, вул.Матросова, № 10а; нежитлову будівлю (кімнати для приїжджих), загальною площею 606,6 кв.м., житловою площею 223,3 м.кв., що розташовані в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області, вулиця Матросова, 10а; склад жому з улаштуванням лінії гранулювання, загальною площею 13586,3 кв.м., що розташовані в м. Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, вулиця Матросова, 10а;

- звернення стягнення на нежитлову будівлю, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 26.08.2009 № 151209Z130, - на інженерно-побутовий корпус (А-1), загальною площею 6193,3 кв.м., що знаходиться за адресою: в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області, вулиця Матросова, 10,

з визначенням способу реалізації вищенаведених предметів іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Іванко Л.А.

Ухвалою господарського суду від 25.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №917/299/20. Справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено дату підготовчого засідання у справі. Залучено до участі у справі ТОВ «СП «Нива» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

13.03.2020 року відповідач подав суду відзив на позов (вхід. № 2943, арк. спр.2-7, т.3), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, до відзиву відповідачем додано клопотання про залучення до участі у справі ПАТ "Райз-Максимко" (03115, м.Київ, проспект Перемоги, буд.121В, поверх 4, каб.410, ідент. код 30382533) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 24.03.2020 року строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів. Підготовче засідання відкладено. Учасникам -запропоновано надати заяви по суті справи у строки, встановлені ухвалою суду від 25.02.2020 року.

27.03.2020 року позивач подав відповідь на відзив (вхід. № 3518, арк. спр.40-53, т.3), в якій заперечення відповідача, викладені у відзиві вважає незаконними та необґрунтованими, що свідчить, на його думку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В ході підготовчого провадження, 21.04.2020 року через канцелярію суду відповідач подав клопотання (вхід. №4453, арк. спр.71-72, т.3) про призначення даної справи до колегіального розгляду у складі трьох суддів та клопотання (вх.№ 4454, арк. спр.74-75, т.3) про зупинення провадження у справі № 917/299/20 до вирішення справи, яка розглядається господарським судом м.Києва за позовною заявою АТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ПАТ "Райз-Максимко" та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Нива" про стягнення 5756014,12 дол.США та ,01 грн.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.06.2020 року на підставі ухвали суду від 23.06.2020 року у справі №917/299/20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Іванко Л.А., суддя Ореховська О.О., суддя Ціленко В.А.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2020 року колегія суддів прийняла справу № 917/299/20 до свого провадження. Підготовче засідання призначено на 15.07.2020 року.

Ухвалою господарського суду від 15.07.2020 року:

- підготовче засідання у справі відкладено на 02.09.2020 року;

- відхилено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" про зупинення провадження у справі;

- залучено до участі у справі приватне акціонерне товариство Райз-Максимко (ідентифікаційний код 30382533, місцезнаходження: 03115, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 121В, поверх4, кабінет 410) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

При цьому, третій особі - ПАТ "Райз-Максимко" встановлено строк (15 днів з дати отримання копії позовної заяви) для надання письмових пояснень по суті спору.

Станом на 02.09.2020 року третя особа письмових пояснень по справі до суду не подала.

Ухвалою господарського суду від 02.09.2020 року:

- відкладено підготовче засідання на 23.09.2020 року;

- запропоновано третій особі - ПАТ "Райз-Максимко" в строк - 15 днів з дати отримання копії даної ухвали надати письмові пояснення по суті спору.

Станом на 23.09.2020 року третя особа письмових пояснень по справі до суду не подала; про дату, час та місце судового засідання ПАТ "Райз-Максимко" повідомлене належним чином.

Згідно Розпорядження керівника апарату господарського суду Полтавської області №76 від 22.09.2020 року, в зв`язку з відпусткою судді Ціленко В.А. та недопущенням порушення строків розгляду справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №917/299/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020р. за даним позовом визначено склад колегії суддів: Іванко Л.А. (головуючий суддя), Ореховська О.О., Мацко О.С.

Представник відповідача в судове засідання 23.09.2020 року не з`явився.

23.09.2020 року до господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З врахуванням викладених обставин, ухвалою господарського суду від 23.09.2020 року підготовче засідання відкладено на 28.10.2020 року.

Представник відповідача в судове засідання 28.10.2020 року не з"явився, не надав заяви про розгляд справи за відсутності його представника.

При цьому, від відповідача надійшло повторне клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/1884/20, яка розглядається в межах справи № 910/638/20 господарським судом м.Києва, додаткові обгрунтування до клопотання про зупинення розгляду справи № 917/299/20, та клопотання про призначення судово-економічної експертизи в даній справі.

Ухвалою господарського суду від 28.10.2020 року:

- підготовче засідання відкладено на 26.11.2020 року;

- у задоволенні повторного клопотання ТОВ "Райз-цукор" (вх.№ 9288 від 31.08.2020 року) про зупинення провадження у справі відмовлено;

- у задоволенні клопотання ТОВ "Райз-цукор" (вх.№ 10482 від 31.08.2020 року) про призначення судово-економічної експертизи у справі відмовлено.

Судове засідання, призначене на 26.11.2020 року не відбулося в зв`язку з перебуванням судді Іванко Л.А. у відпустці.

В зв`язку з виходом судді з відпустки, ухвалою господарського суду від 02.12.2020 року перепризначено дату та час підготовчого засідання у справі на 23.12.2020 року.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Полтавської області №2 від 11.01.2021 року, в зв`язку з відпусткою судді Мацко О.С. та недопущенням порушення строків розгляду справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №917/299/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021р. за даним позовом визначено склад колегії суддів: Іванко Л.А. (головуючий суддя), Ореховська О.О., Солодюк О.В.

Судове засідання, призначене на 23.12.2020 року не відбулося в зв`язку з перебуванням судді Іванко Л.А. у відпустці.

В зв`язку з виходом судді з відпустки, ухвалою господарського суду від 11.01.2021 року перепризначено дату та час підготовчого засідання на 03.02.2021 року.

26.11.2020 року від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення до судових дебатів (вх.№ 13176, арк. спр.164-166, т.3) та клопотання (вх.№ 13177, арк. спр.168-171, т.3) про проведення оціночно-будівельної експертизи. При цьому, відповідач просить зупинити провадження по справі № 917/299/20 на час проведення експертизи.

16.12.2020 року на адресу суду надійшло клопотання (вх.№ 13960, арк. спр.182-184, т.3), в якому відповідач просить закрити провадження у справі № 917/299/20.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання відповідача колегія суддів, ухвалою від 03.02.2021 року:

- відмовила в задоволенні клопотання ТОВ «Райз-цукор» (вх.№ 13177 від 26.11.2020 року) про проведення судової оціночно-будівельної експертизи у справі;

- відмовила в задоволенні клопотання ТОВ «Райз-цукор» (вх.№ 13960 від 16.12.2020 року) про закриття провадження у справі;

- закрила підготовче провадження у справі № 917/299/20;

- справу призначено до судового розгляду по суті на 03.03.2021 року.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд даної справи (поштові повідомлення про вручення ухвали суду від 03.02.2021 року в матеріалах справи, арк. спр.208-211, т.3).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання 03.03.2021 року не з"явилися.

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За даних обставин, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами, оскільки містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

Між АТ «Укрексімбанк» (позивач) та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (далі - ПАТ «Райз-Максимко») укладено Генеральну угоду №15106N3 від 23.02.2006 із змінами і доповненнями (далі - Генеральна угода, копія додається, арк. спр.19-35, т.1).

Відповідно до умов п. 1.1. ст. 1 Генеральної угоди, зазначена угода регулює загальні засади співпраці між Банком та позичальником. Метою Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування виробничої, інвестиційної, торгово-закупівельної та іншої діяльності позичальника шляхом укладання договорів про надання кредитних операцій, які зазначаються в Додатку 1 до цієї Генеральної угоди та є її невід`ємною частиною (п. 1.3. ст. 1 Генеральної угоди).

Згідно зі ст. 2 Генеральної угоди кредит - означає позичковий капітал у грошовій формі, який Банк виділяє для фінансування діяльності позичальника на умовах, визначених цією Генеральною угодою та на умовах Кредитних договорів, що укладаються в рамках цієї Генеральної угоди.

Відповідно до положень та умов Генеральної угоди Банк проводить кредитні операції в межах загального ліміту заборгованості за Генеральною угодою, визначеного пп. 4.2.4. Генеральної угоди. Згідно з умовами Генеральної угоди Банк встановлює позичальнику ліміти заборгованості за кредитними операціями, визначені в кредитних договорах, укладених з Банком та позичальником, які після підписання стають невід`ємною частиною Генеральної угоди в порядку та на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового використання (пп. 4.2.1. п. 4.2. ст. 4 Генеральної угоди).

Додатком 1 до Генеральної угоди визначено перелік кредитних договорів, укладених між Банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках Генеральної угоди, і є Додатками до неї, до яких, зокрема, віднесено: Кредитний договір від 27.06.2013 №151213К5 (далі - Кредитний договір №151213К5, Т.1, а.с. 151-178) та Кредитний договір від 28.03.2014 №151214К2 (далі - Кредитний договір №151214К2,Т. 2 - а.с. 1-30). Кредитний договір №151213К5 та Кредитний договір №151214К2 разом далі - Кредитний договір.

07.10.2019 між АТ «Укрексімбанк», ПрАТ «Райз-Максимко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Нива» (далі - ТОВ «СП «Нива») укладено Договір про переведення боргу (далі - Договір, Т. 1, а.с. - 150), відповідно до умов якого ПрАТ «Райз-Максимко» перевело на ТОВ «СП «Нива» заборгованість за Генеральною угодою, що складається із заборгованості за Кредитним договором № 151214К2 та Кредитним договором № 151213К5, а ТОВ «СП «Нива» погодилось та набуло усіх прав та обов`язків, пов`язаних із такою заборгованістю, включаючи обов`язок по виконанню зобов`язань щодо погашення такої заборгованості.

В зв`язку з укладенням Договору, до Генеральної угоди були внесені зміни додатковою угодою №15106N3-0055 від 07.10.2019, відповідно до яких, зокрема, змінено сторону позичальника за Генеральної угодою з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «СП «Нива».

Відповідно до умов Кредитного договору 151213К5 Банк надає позичальнику кредит (далі - Кредит-1), означає грошові кошти, які Банк надає для фінансування проекту на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності, цільового характеру використання та умові відкличності, відповідно до умов цього договору), а позичальник зобов`язується повернути Кредит-1 та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором. Кредит-1 надається позичальнику: шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (ст. 1, п 3.2.3 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5).

Підпунктом 3.2.1 п. 3.2. ст. 3 Кредитного договору № 151213К5 передбачено ліміт кредитної лінії: еквівалент 75 685 587,12 гривень.

Згідно з пп. 3.2.2 п. 3.2. ст. 3 Кредитного договору № 151213К5 кінцевий термін погашення Кредиту-1: 23.02.2017.

Положеннями п. 3.4 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5 визначено, що погашення Кредиту-1 протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з Графіком зміни ліміту заборгованості.

Графік зміни ліміту заборгованості був встановлений Додатком 1 до Кредитного договору № 151213К5.

Відповідно до пп. 3.5.1 п. 3.5. ст. 3 Кредитного договору № 151213К5, позичальник сплачує Банкові проценти за користування Кредитом-1 у розмірі, зазначеному пп. 3.2.5 п. 3.2. ст. 3 Кредитного договору № 151213К5 у валюті Кредиту-1. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за Кредитом-1 із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування Кредитом-1 на основі банківського року у валюті Кредиту-1.

Відповідно до пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5 тип процентної ставки за Кредитом-1:

- у дол. США - змінювана та визначається таким чином: Базова ставка LIBOR для доларів США(6м)(індекс) + 7,7 %, але не менше ніж 8,5 % річних та не більше 14 % річних. Порядок зміни процентної ставки за користування Кредитом-1 в дол. США визначено підпунктами 3.5.2, 3.5.3 п. 3.5. ст. 3 Кредитного договору № 151213К5;

- у гривні - фіксована в розмірі 20 % річних.

Відповідно до пп. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 та ст. 4 Кредитного договору № 151213К5, позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати комісії, зокрема, за управління Кредитом-1. Комісія за управління нараховується починаючи з дати укладання Кредитного договору № 151213К5 до дати повного виконання зобов`язань позичальником за основним боргом за Кредитом-1, але не більше 90 днів (включно) з дати кінцевого терміну погашення Кредиту-1, визначеного Кредитним договором № 151213К5, у разі невиконання позичальником зобов`язань за основним боргом за Кредитним договором № 151213К5.

Згідно з п. п. 7.1, 7.2 ст. 7 Кредитного договору № 151213К5 позичальник зобов`язується виконувати вимоги Кредитного договору № 151213К5. У разі невиконання зобов`язань згідно з пп. пп. 3.4.1 п.3.4, 3.5.1 п. 3.5 ст. 3, ст. 4 Кредитного договору № 151213К5 позичальник сплачує пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, зазначений у пп. (б) п. 3.8 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5.

До Кредитного договору № 151213К5 були внесені зміни додатковим договором №151213К5-0018 від 07.10.2019 (Т. 1, а.с. 241-242) відповідно до яких, зокрема:

- ПрАТ «Райз-Максимко» перевело на ТОВ «СП «Нива», а ТОВ «СП «Нива» набуло всі права та обов`язки позичальника, пов`язані із заборгованістю за Кредитним договором № 151213К5 в сумі 5 811 250,58 дол. США та 1 245 521,59 гривень (що включає суму основного боргу, процентів за Кредитом-1, комісій та всіх інших зобов`язань, передбачених Кредитним договором № 151213К5), включаючи обов`язок по виконанню зобов`язань щодо погашення вказаного боргу;

- змінено сторону позичальника за Кредитним договором № 151213К5 з ПАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «СП «Нива».

18.10.2019 року до Кредитного договору № 151213К5 були внесені зміни додатковим договором №151213К5-0019 Т. 1, а.с. 243-244), відповідно до яких, зокрема, сторони Кредитного договору № 151213К5 домовились, що Банк здійснює переведення заборгованості ТОВ «СП «Нива» у доларах США за Кредитним договором № 151213К5 у національну валюту України (гривню) за офіційним курсом Національного банку України на дату такого переведення (станом на 18.10.2019 офіційний курс Національного банку України - 24,733852 гривень за 1 долар США) у т.ч.: за Кредитом-1 в розмірі 3 060 000,00 дол. США, а також за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 1 123 786,87 дол. США.

Відповідно до умов Кредитного договору № 151214К2 Банк надає позичальнику кредит (далі - Кредит-2), означає грошові кошти, які Банк надає для фінансування проекту на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності, цільового характеру використання та умові відкличності, відповідно до умов цього договору), а позичальник зобов`язується повернути Кредит-2 та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором. Кредит-2 надається позичальнику: шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (ст. 1, п. 2 ст. 2 Кредитного договору № 151214К2).

Підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Кредитного договору № 151214К2 передбачено, що ліміт кредитної лінії: еквівалент 243 524 285,72 гривень.

Згідно з п. 2.4 ст. 2 Кредитного договору № 151214К2 кінцевий термін погашення Кредиту-2: 23.02.2017.

Положеннями п. 6.3 ст. 6 Кредитного договору № 151214К2 визначено, що погашення Кредиту-2 протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з Графіком зміни ліміту заборгованості.

Графік зміни ліміту заборгованості був встановлений Додатком 1 до Кредитного договору № 151214К2.

У межах цього договору позичальник сплачує Банку проценти за Кредитом-2, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору (п. 2.6 ст. 2 Кредитного договору № 151214К2 ).

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Кредитного договору № 151214К2 тип процентної ставки за Кредитом-2 - фіксована:

- 11,5 % річних для дол. США;

- 20 % річних для гривні.

Проценти за Кредитом-2 нараховуються протягом усього строку користування Кредитом-2 на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування Кредитом-2 на основі банківського року.

Відповідно до п. 3.2 ст. 3, п 4.2. ст. 4 та п. 6.8 ст. 6 Кредитного договору № 151214К2, позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати комісії, зокрема, за управління Кредитом-2. Комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим договором відповідно до пп. 14.1.1 Кредитного договору № 151214К2 і закінчуючи датою повного виконання зобов`язань з погашення Кредиту-2 (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення Кредиту-2, зазначеної в п. 6.4. цього договору.

Відповідно до умов Кредитного договору № 151214К2 позичальник взяв на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі погашати Банку Кредит-2, сплачувати проценти за Кредитом-2, комісії та інші платежі за цим договором (пп. 9.2.2 п. 9.2 ст. 9 Кредитного договору № 151214К2).

Згідно з п. 10.2 ст. 10 Кредитного договору № 151214К2 у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) позичальником будь-яких грошових зобов`язань, визначених Кредитним договором № 151214К2, позичальник сплачує Банку пеню, що нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов`язань з розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов`язань. Пеня підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, відкритий відповідно до пп. (б) п. 5.11 ст. 5 Кредитного договору № 151214К2.

До Кредитного договору № 151214К2 були внесені зміни додатковим договором №151214К2-0013 від 07.10.2019 (Т. 2, а.с. 81-83), відповідно до яких, зокрема:

- ПрАТ «Райз-Максимко» перевело на ТОВ «СП «Нива», а ТОВ «СП «Нива» набуло всі права та обов`язки позичальника, пов`язані із заборгованістю за Кредитним договором № 151214К2 в сумі 20133770,11 дол. США та 4 133 770,60 гривень (що включає суму основного боргу, процентів за Кредитом-2, комісій та всіх інших зобов`язань, передбачених Кредитним договором № 151214К2), включаючи обов`язок по виконанню зобов`язань щодо погашення вказаного боргу;

- змінено сторону позичальника за Кредитним договором № 151214К2 з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «СП «Нива».

18.10.2019 року до Кредитного договору № 151214К2 були внесені зміни додатковим договором №151214К2-0014 (а.с.84-85, т.2), відповідно до яких, зокрема, сторони Кредитного договору № 151214К2 домовились, що Банк здійснює переведення заборгованості ТОВ «СП «Нива» у доларах США за Кредитним договором № 151214К2 у національну валюту України (гривню) за офіційним курсом Національного банку України на дату такого переведення (станом на 18.10.2019 офіційний курс Національного банку України - 24,733852 гривень за 1 долар США) у т.ч.: за Кредитом-2 в розмірі 9 845 788,91 дол. США, а також за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 4 683357,73 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Генеральною кредитною угодою між АТ «Укрексімбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Цукор» (далі - Відповідач, Іпотекодавець) укладено наступні договори:

- Іпотечний договір від 26.08.2009 №151209Z129 із змінами та доповненнями (далі Іпотечний договір-1, копія додається, арк.спр.86-91, т.2);

- Іпотечний договір від 26.08.2009 №151209Z130 із змінами та доповненнями (далі Іпотечний договір-2, копія додається, арк. спр.106-110,т.2),

Іпотечний договір-1 та Іпотечний договір-2 далі разом - Іпотечні договори.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечних договорів, іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Банку, що випливають з Генеральної кредитної угоди №15106№3 з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках Генеральної угоди, їй підпорядковуються та є Додатками до Генеральної угоди, є невід`ємними її частинами та складають єдиний документ (Генеральна угода та Додатки до неї далі Кредитний договір).

Згідно з п. 1.3 Іпотечного договору-1 предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов`язань Позичальника, є:

- нерухоме майно - комплекс (цукровий завод), що розташований в м. Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, вулиця Матросова, № 10а (далі - Предмет іпотеки).

- нежитлова будівля (кімнати для приїжджих), загальною площею 606,6 кв.м., житловою площею 223,3 м.кв., що розташовані в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області, вул. Матросова, №10а;

- склад жому з улаштуванням лінії гранулювання, загальною площею 13 586,3 кв.м., що розташовані в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області, вул. Матросова, №10а.

Згідно з п. 1.3 Іпотечного договору-2 предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов`язань Позичальника, є:

нежитлова будівля інженерно-побутового корпусу (А-1), загальною площею 6 193,3 кв.м., що знаходиться за адресою: в м. Червонозаводське, Лохвицького району, Полтавської області, вул. Матросова, №10.

Предмет іпотеки за Іпотечним договором-1 та Предмет іпотеки за Іпотечним говором-2 далі разом - Предмет іпотеки.

Згідно з п. 1.6 ст. 1, пп. 2.1.4 п. 2.1 ст. 2 Іпотечних договорів у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником відповідних положень Кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем відповідних положень цього договору, Банк має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до пп. 2.1.5 п. 2.1 ст. 2 Іпотечних договорів Банк має право за рахунок Предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інших платежів; неустойку, пеню; витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на Предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження Предмета іпотеки та страхування Предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору.

Підпунктом 2.1.12 п. 2.1 ст. 2 Іпотечних договорів передбачено право Банку звернути стягнення на Предмет іпотеки, якщо в момент настання терміну виконання позичальником зобов`язання (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору), забезпеченого іпотекою за цим договором, воно не буде виконане та інших випадках, передбачених чинним законодавством України, цими договорами та Кредитним договором.

Положеннями п. 5.5 ст. 5 Іпотечних договорів визначено, що за рахунок Предмета іпотеки задовольняються вимоги, що випливають з пп. 2.1.5 п. 2.1 ст. 2 цих договорів.

Реалізація Предмета іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України (п. 5.6 ст. 5 Іпотечних договорів).

Відповідно до п. 7.3 ст. 7 Іпотечних договорів ці договори набувають чинності з моменту їх підписання сторонами, скріплення підписів печатками сторін та нотаріального посвідчення і залишається чинними до повного виконання сторонами зобов`язань за цими доворами та/або виконання Позичальником та/або Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором.

Позивач вказує, що станом на 12.01.2020 року заборгованість за Генеральною угодою та укладеними в її рамках кредитними договорами становить: 1351658,51 дол.США та 685953554,93 грн., в тому числі:

1) за Кредитним договором № 151213К5 - 304346,46 дол.США та 153859935,73 грн., що становить:

- 75685587,12 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 31519150,98 грн.- проценти за користування кредитом;

- 885524,12 грн.- комісія за управління кредитом;

- 44850064,28 грн. - пеня за прострочення зобов`язань;

- 304346,46 дол. США та 815517,37 грн. - 3 % річних згідно зі ст. 625 ЦК України за прострочення зобов`язань;

- 104091,86 грн.- втрати від інфляції.

2) за Кредитним договором № 151214К2 утворилася заборгованість, розмір якої становить: 1047312,05 дол. США та 532093619,20 грн., з них:

- 243524285,72 грн. сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 127937142,97 грн. проценти за користування кредитом;

- 2943040,77 грн. комісія за управління кредитом;

- 154517440,62 грн. пеня за прострочення зобов`язань;

- 1047312,05 дол.США та 2820348,26 грн.- 3% річних згідно ст.625 ЦК України за прострочення зобов`язань;

- 351360,86 грн. втрати від інфляції.

Банком направлено ТОВ «СП «Нива» лист вимогу № 0019500/855-20 від 11.01.2020 року щодо погашення простроченої заборгованості, а ТОВ «Райз-Цукор» лист № 0019500/863-20 від 11.01.2020 року вимогу про усунення порушення зобов`язань (копії листів додаються, арк. спр.202-207, т.2).

Проте, в зв`язку з несплатою заборгованості за Кредитним договором № 151213К5 та Кредитним договором № 151214К2, укладеними в рамках Генеральної угоди, Банк звернувся до суду із позовною заявою з метою захисту своїх порушених прав, в якій просить в рахунок погашення перед акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за Кредитними договорами № 151214К2 від 28.03.2014 та № 151213К5 від 27.06.2013, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди № 15106N3 від 23.02.2006 в розмірі 1351658,51 дол.США та 685953554,93 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за укладеним між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Райз-Цукор" Іпотечним договором від 26.08.2009 № 151209Z129, та за Іпотечним договором від 26.08.2009 № 151209Z130, з визначенням способу реалізації вищенаведених предметів іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

У відзиві, заперечуючи проти позову, відповідач вказав на наступні обставини:

- у позивача відсутні будь-які правові підстави для нарахування процентів за Кредитними договорами, строк кредитування за якими закінчився. Отже, відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнений процентів за Кредитними договорами, нарахованими після 23.02.2017 року (закінчення строку кредитування), не грунтуються на вимогах чинного законодавства;

- стягнення з відповідача пені за порушення грошових зобов`язань у розмірі, визначеному умовою Кредитного договору, а також стягнення трьох процентів річних від простроченої суми (за ч. 2 ст. 625 ЦК України) призведе до подвійного притягнення відповідача до відповідальності за порушення грошових зобов`язань за Кредитним договором;

- граничним терміном повернення позичальником кредиту є 23.02.2017 року, право на нарахування кредитором пені виникає з 24.02.2017 року (перший день прострочення). Оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення грошових зобов`язань за Кредитними договорами за період із 24.02.2017 року по 12.01.2020 року (включно), враховуючи те, що можливість стягнення пені обмежуються спеціальними строками - протягом року з моменту виникнення права на пеню, отже, на думку відповідача, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за порушення грошових зобов`язань у заявленому розмірі до задоволення не підлягають;

- позивачем не надано повного обсягу документів, що б підтвердили заявлені позовні вимоги. Позивачем надано до суду ряд копій меморіальних ордерів, щодо яких відповідач вказує на неналежне оформлення. Тобто, за твердженням відповідача, у справі відсутні належні та достатні докази здійснення операцій за кредитним договором в розумінні статей 73-80 ГПК України;

- зміст меморіальних ордерів, наданих Позивачем, свідчить про те, що документ не містить інформації щодо отримання відповідачем грошових коштів від позивача в якості кредиту;

- наведений позивачем Розрахунок заборгованості викликає сумнів та не може братися судом до уваги, з огляду на що, на думку відповідача, позов до задоволення не підлягає в повному обсязі.

27.03.2020 року позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 3518), в якій спростовує твердження відповідача, викладені останнім у відзиві та вказує про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної перед банком заборгованості за Генеральною угодою та укладеними і її рамках кредитними договорами. При цьому, за наведеного у відповіді на відзив зазначає:

- Кредитними договорами № 151213К5, № 151214К2 допускається нарахування банком процентів по день повного погашення заборгованості, тобто нарахування методом факт/факт: нарахування процентів на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним;

- попри подібність правової природи п.3 ст.549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст.625 ЦК України (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов"язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Передбачені ч.2 ст.625 ЦК України наслідки порушення боржником грошового зобов"язання не є неустойкою;

- укладенням Договору про переведення боргу, а також відповідних змін до Генеральної угоди, кредитних договорів та Іпотечних договорів, сторони відповідних правочинів визнали наявну станом на 07.10.2019 року заборгованість, а отже, строк позовної давності щодо відповідних зобов"язань, в тому числі й щодо нарахованої з 08.10.2019 року пені, перервався;

- посилання відповідача на відсутність належних та достатніх доказів в розумінні ст.ст.73-80 ГПК України, заперечення відповідача щодо "порушення позивачем вимог нормативно-правових актів України" в частині невідповідності/неповноти змісту первинного документу, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог,- вважає безпіставним та необгрунтованим.

При вирішенні спору суд керується наступним.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Між АТ «Укрексімбанк» та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» укладено Генеральну угоду №15106N3 від 23.02.2006 із змінами і доповненнями. Відповідно до умов ст. 1 Генеральної угоди, зазначена угода регулює загальні засади співпраці між Банком та позичальником. Метою Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування виробничої, інвестиційної, торгово-закупівельної та іншої діяльності позичальника шляхом укладення Кредитних договорів.

Додатком 1 до Генеральної угоди визначено перелік кредитних договорів, укладених між Банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках Генеральної угоди, і є Додатками до неї, до яких, зокрема, віднесено Кредитний договір від 27.06.2013 №151213К5 та Кредитний договір від 28.03.2014 №151214К2 .

Відповідно до умов Кредитного договору 151213К5 Банк надає позичальнику кредит (Кредит-1), означає грошові кошти, які Банк надає для фінансування проекту на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності, цільового характеру використання та умові відкличності, відповідно до умов цього договору), а позичальник зобов`язується повернути Кредит-1 та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором. Кредит-1 надається позичальнику: шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (ст. 1, п 3.2.3 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5).

Відповідно до умов Кредитного договору № 151214К2 Банк надає позичальнику кредит (далі - Кредит-2, означає грошові кошти, які Банк надає для фінансування проекту на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності, цільового характеру використання та умові відкличності, відповідно до умов цього договору), а позичальник зобов`язується повернути Кредит-2 та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором. Кредит-2 надається позичальнику: шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (ст. 1, п. 2 ст. 2 Кредитного договору № 151214К2).

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (стаття 1055 Цивільного кодексу України, частина друга статті 345 Господарського кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до заявки-клопотання про надання кредитних коштів № 1 від 27.06.2013, заявки-клопотання про надання кредитних коштів № 2 від 27.06.2013, та листа ПАТ «Райз-Максимко» від 31.03.2014 року про надання кредиту надав ПАТ «Райз-Максимко» кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами та виписками по рахунках, відкритих на виконання умов Кредитного договору (арк. спр.119-124, т.2).

При цьому, суд вказує на безпідставність посилання відповідача, що первинні документи не містять обов`язкових реквізитів, передбачених законодавством України.

Так, відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи (п. 42). Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію (п. 14 ч. 3).

Первинним документом банку (паперові та електронні) є меморіальний документ (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій) (ч. 2 п. 44).

Меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України (п. 46).

У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження) (п. 48).

Крім того, п. 51 Положення про організацію бухгалтерського обліку визначені реквізити, які має містити первинний документ в паперовій/електронній формі, а саме: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.

Зазначені вище вимоги положення нормативно-правового акту Національного банку України щодо реквізитів первинного документу повністю кореспондуються із положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Таким чином, як вбачається з зазначених вище положень, таких обов`язкових реквізитів, як ПІБ та печатки банку, про які зазначає відповідач, первинні документи можуть не містити.

Крім того, частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» передбачено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Разом з тим, меморіальні ордери, надані банком, містять всі реквізити, які має містити первинний документ. Отже, заперечення відповідача щодо порушення позивачем вимог нормативно-правових актів України в частині невідповідності/неповноти змісту первинного документу, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, є безпідставним та необгрунтованим, а отже, відхиляються судом.

Твердження відповідача, що меморіальні ордери не містять інформацію щодо отримання відповідачем грошових коштів від позивача в якості кредиту з підстав, що в документах (меморіальних ордерах) в якості платника та отримувача зазначено одну й ту саму юридичну особу суд також вважає необгрунтованим з огляду на те, що за умовами Кредитного договору відповідач не є позичальником. Отже, надані меморіальні ордери не можуть містити інформації щодо отримання кредитних коштів відповідачем.

Підтвердженням внесення платежів за Кредитним договором позичальником підтверджується виписками по рахунках, що містяться в матеріалах справи, та відображено у розрахунку заборгованості.

При цьому, матеріали справи не містять доказів повернення у повному обсязі кредитних коштів позивачу позичальником, як і доказів сплати у визначеному кредитним договором процентів за користування кредитом, комісії за управління кредитом.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормами ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 220 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що позичальником порушено зобов`язання за кредитними договорами, Укладеними в рамках Генеральної угоди, є цілком правомірним висновок про наявність правових підстав для нарахування пені на суму несвоєчасно погашеного кредиту, несвоєчасно сплачених процентів за користування ним та комісій.

Крім того, статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлення в кредитних договорах, укладених в рамках Генеральної угоди, обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом та наявність обов`язку у позичальника сплачувати Банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не виключає сплату сум трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи, що проценти, встановлені у відповідних кредитних договорах, стосуються плати за користування кредитними коштами, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язань, а ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлює проценти лише на випадок прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, у зв`язку з несвоєчасним погашенням простроченої заборгованості за кредитом, несплатою процентів за користування ним та комісій, достатньо правових підстав для нарахування трьох процентів річних за період прострочення повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісій, а також втрат від інфляції.

Позивачем нарахована заборгованість :

за Кредитним договором № 151213К5 - 304346,46 дол. США та 153859 935,73 грн., в т. ч.:

- 75 685 587,12 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 31519150,98 грн. - проценти за користування кредитом;

- 885 524,12 грн. - комісія за управління кредитом;

- 44 850 064,28 грн. - пеня за прострочення зобов`язань;

- 304 346,46 дол. США та 815 517,37 грн. - 3 % річних згідно зі ст. 625 ЦК України за прострочення зобов`язань;

- 104 091,86 грн. - втрати від інфляції.

2) за Кредитним договором № 151214К2 - 1 047 312,05 дол. США та 532 093 619,20 грн., в т. ч.:

- 243524 285,72 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 127 937 142,97 грн. - проценти за користування кредитом;

- 2 943 040,77 грн. - комісія за управління кредитом;

- 154 517 440,62 грн. - пеня за прострочення зобов`язань;

- 1 047 312,05 дол. США та 2 820 348,26 грн. - 3 % річних згідно зі ст. 625 ЦК України за прострочення зобов`язань;

- 351 360,86 грн. - втрати від інфляції.

Учасники справи, в тому числі і відповідач та третя особа, яка є позичальником за Кредитними договорами, при розгляді справи не повідомляли про неврахування позивачем здійснених позичальником платежів.

Щодо заперечення відповідача про те, що вимоги позивача про стягнення процентів за Кредитними договорами, нарахованими після 23.02.2017 року (закінчення строку кредитування), не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Також, положеннями ч. 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною 7 ст. 179 ГК України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положеннями ст. 627 ЦК України регламентовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Також, згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Підпунктом 8.1.5 п. 8.1. ст. 8 Генеральної угоди передбачено, що проценти, плати та інші комісії Банку встановлюються Кредитними договорами за згодою сторін.

Відповідно до пп. 3.5.1 п. 3.5. ст. 3 Кредитного договору № 151213К5, позичальник сплачує Банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному пп. 3.2.5 п. 3.2. ст. 3 Кредитного договору № 151213К5 у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту.

Крім того, статтею 1 Кредитного договору № 151213К5 визначено, що для цілей цього договору «період нарахування процентів за користування кредитом» означає початковий період, що розпочинається з дати надання кредиту і закінчується останнім днем місяця, у якому відбулося надання кредиту. Будь-який наступний період нарахування процентів за користування кредитом у подальшому - кожен календарний місяць до дати повного погашення заборгованості за кредитом.

Також, згідно з п. 2.6 ст. 2 Кредитного договору № 151214К2 у межах цього договору позичальник сплачує Банку проценти за кредитом, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору.

Підпунктом 3.1.4 п. 3.1 ст. 3 Кредитного договору № 151214К2 визначено, що проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування кредитом на основі банківського року.

При цьому, відповідно до п. 8.1 ст. 8 Кредитного договору № 151213К5 цей договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Також, відповідно до пп. 14.1.2 п. 14.1 ст. 14 Кредитного договору № 151214К2 цей договір діє до березня 2015 року. У разі, якщо у вищезазначений термін, зобов`язання за цим договором не будуть виконані, договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Оскільки повне погашення кредиту може бути здійснено позичальником як в межах погодженого сторонами строку кредитування, так і поза межами визначеного в Кредитному договорі строку кредитування, є всі правові підстави стверджувати про наявність домовленості між сторонами Кредитного договору про нарахування процентів поза межами визначеного строку кредитування, що повністю узгоджується з судовою практикою, на яку посилається відповідач.

З наведеного вбачається, що Кредитними договорами допускається нарахування Банком процентів по день повного погашення заборгованості, а отже твердження відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування процентів за Кредитними договорами, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди після 23.02.2017 р. є неогрунтованим.

Стосовно заперечень відповідача щодо подвійного притягнення до відповідальності за порушення грошових зобов`язань за Кредитним договором у зв`язку з нарахуванням пені та трьох процентів річних, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що позичальником порушено зобов`язання за Кредитним договором, є цілком правомірним висновок про наявність правових підстав для нарахування пені на суму несвоєчасно погашеного кредиту, несвоєчасно сплачених процентів за користування ним та комісій.

Крім того, статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В той же час, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлення в Кредитних договорах обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом та наявність обов`язку у позичальника сплачувати Банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не виключає сплату сум трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи, що проценти, встановлені в Кредитних договорах, стосуються плати за користування кредитними коштами, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язань, а ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлює проценти лише на випадок прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником.

Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Щодо заперечення відповідача про те, що оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення грошових зобов`язань за Кредитними договорами за період з 24.02.2017 року по 12.01.2020 року (включно), враховуючи те, що можливість стягнення пені обмежуються спеціальними строками - протягом року з моменту виникнення права на пеню, - вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за порушення грошових зобов`язань у заявленому розмірі до задоволення не підлягають, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, згідно з п. п. 7.1, 7.2 ст. 7 Кредитного договору № 151213К5 позичальник зобов`язується виконувати вимоги цього договору. У разі невиконання зобов`язань згідно з пп. 3.4.1 п.3.4, 3.5.1 п. 3.5 ст. 3, ст.4 Кредитного договору № 151213К5 позичальник сплачує пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, зазначений у пп. (б) п. 3.8 ст. 3 Кредитного договору № 151213К5.

18.10.2019 до Кредитного договору № 151213К5 були внесені зміни додатковим договором №151213К5-0019, відповідно до яких, зокрема, сторони Кредитного договору № 151213К5 домовились, що Банк здійснює переведення заборгованості ТОВ «СП «Нива» у доларах США за Кредитним договором № 151213К5 у національну валюту України (гривню) за офіційним курсом Національного банку України на дату такого переведення (станом на 18.10.2019 офіційний курс Національного банку України - 24,733852 гривень за 1 долар США) у т.ч.: за Кредитом-1 в розмірі 3 060 000,00 дол. США, а також за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 1 123 786,87 дол. США.

Згідно з п. 10.2 ст. 10 Кредитного договору № 151214К2 у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) позичальником будь-яких грошових зобов`язань, визначених Кредитним договором № 151214К2, позичальник сплачує Банку пеню, що нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов`язань з розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов`язань. Пеня підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, відкритий відповідно до пп. (б) п. 5.11 ст. 5 Кредитного договору № 151214К2.

18.10.2019 до Кредитного договору № 151213К2 були внесені зміни додатковим договором №151214К2-0014, відповідно до яких, зокрема, сторони Кредитного договору № 151214К2 домовились, що Банк здійснює переведення заборгованості ТОВ «СП «Нива» у доларах США за Кредитним договором № 151214К2 у національну валюту України (гривню) за офіційним курсом Національного банку України на дату такого переведення (станом на 18.10.2019 офіційний курс Національного банку України - 24,733852 гривень за 1 долар США) у т.ч.: за Кредитом-2 в розмірі 9 845 788,91 дол. США, а також за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 4 683 357,73 дол. США.

З огляду на викладене, 18.10.2019 відповідно до умов Кредитних договорів з урахуванням внесених змін вищезазначеними додатковими договорами, здійснено переведення заборгованості, в тому числі і заборгованості по пені, з доларів США у гривню за офіційним курсом Національного банку України на дату такого переведення.

До Генеральної угоди, кредитних договорів та Іпотечних договорів були внесені відповідні зміни щодо боржника у зобов`язанні. Так, Договором про внесення змін №151209Z129-0003 від 09.10.2019 до Іпотечного Договору-1 та Договором про внесення змін №151209Z130-0003 від 09.10.2019 року сторони визначили, що забезпечення вимог Генеральної угоди здійснюється з урахуванням, зокрема, Договору про переведення боргу.

Крім того, відповідач підтвердив, що після укладення Договору про переведення боргу та зміни боржника за Генеральною угодою іпотека за Іпотечними договорами не припиняється і зберігається в якості забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною угодою.

Отже, відображена в розрахунку заборгованості пеня станом на 07.10.2019 року є безспірною, визнана сторонами Договору про переведення боргу та Іпотечних договорів, увійшла до складу зобов`язань ТОВ «СП «Нива» за Генеральною угодою та укладеним в її рамках кредитними договорами, а тому безпідставно заперечується відповідачем.

Оскільки пеня, станом на 07.10.2019 року увійшла до складу боргу ТОВ «СП «Нива» за Договором про переведення боргу, до даного боргу застосовуються загальні вимоги книги 5 ЦК України про зобов`язання.

Разом з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтями 257, 258 ЦК України визначена тривалість загальної та спеціальної позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

У пп. 14.6.1 п. 14.6 ст. 14 Кредитного договору № 151214К2 сторони домовились про збільшення строків позовної давності до 10 років для всіх грошових зобов`язань позичальника, що передбачені умовами цього договору.

А отже, відсутні будь-які підстави для застосування позовної давності в 1 рік, визначеної ЦК України.

В свою чергу, частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, укладенням відповідних змін до Кредитних договорів 18.10.2019 щодо переведення заборгованості в національну валюту України сторони відповідного правочину визнали наявну станом на 18.10.2019 заборгованість, а отже строк позовної давності щодо відповідних зобов`язань, в тому числі й щодо нарахованої пені, перервався.

Відображена в розрахунку заборгованості пеня, нарахована у повній відповідності з ЦК України та ГК України. Доводи відповідача про її необґрунтованість є безпідставними.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих заперечень з боку відповідача щодо як розміру заборгованості позичальника за договором (основної), так і здійснених позивачем нарахувань (способу нарахування, періоду та розміру).

Вищезазначена заборгованість не сплачена, як на момент звернення з даним позовом до суду, так і на момент винесення даного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Стаття 4 Закону України «Про іпотеку» передбачає обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Генеральною кредитною угодою між АТ «Укрексімбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор"(відповідач) укладено Іпотечний договір №151209Z129 від 26.08.2009 р.(арк. спр.86-91, т.2) та Іпотечний договір №151209Z130 від 26.08.2009 р.(арк. спр.106-110, т.2).

Відповідно до умов вказаних договорів, Договорів про внесення змін: № 151209Z129-1 від 23.06.2010 року, №151209Z129-2 від 19.10.2010 року, №151209Z129-0003 від 09.10.2019 року, №151209Z130-1 від 23.06.2010 року, №151209Z130-2 від 13.11.2010 року, №151209Z130-0003 від 09.10.2019 року іпотекою забезпечуються вимоги Банку, що випливають з Генеральної угоди №15106N3 від 23.02.2006, з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках Генеральної угоди, їй підпорядковуються, є Додатками до Генеральної угоди, є невід`ємними її частинами та складають єдиний документ (Генеральна угода та Додатки до неї далі Кредитний договір).

Згідно з п. 1.3 Іпотечного договору №151209Z129 від 26.08.2009 року (з урахуванням змін, внесених Договорами про внесення змін), предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов`язань іпотекодавця та боржника, є:

- нерухоме майно - комплекс (цукровий завод), що розташований в місті Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, вул.Матросова, №10а, а саме:

- головний корпус , заг. площею 9532,4 кв.м;

- продуктовий цех, заг. площею 2512,4 кв.м;

- буд. газових печей, заг. площею 1107,8 кв.м;

- буд.жомосушка, заг. площею 1724,8 кв.м;

- буд. бурякопереробного цеху, заг. площею 6492,0 кв.м;

- буд. вакуумфільтрації, заг. площею 3358,2 кв.м;

- буд.ТЕС, заг. площею 5094,7 кв.м;

- буд.майстерні, заг. площею 1293,3 кв.м;

- цукровий склад, заг. площею 6275,2 кв.м;

- буд. буряконасосної, заг. площею 235,4 кв.м;

-локомотивне депо, заг. площею 445,2 кв.м;

- контора транспортного цеху, заг. площею 127,6 кв.м;

- будівля складу, заг. площею 132,3 кв.м;

- компресорна станція, заг. площею 370,1 кв.м;

- матеріальний склад, заг. площею 1735,9 кв.м;

- буд. траніф.Станції, заг. площею 308,9 кв.м;

- буд. електроцеху, заг. площею 399,0 кв.м;

- слюсарно-монтажний цех, заг. площею 635,3 кв.м;

- склад насіння, заг. площею 610,0 кв.м;

- пилорама, заг. площею288,5 кв.м;

- столярна майстерня, заг. площею 384,9 кв.м;

- гаражі, заг. площею 330,1 кв.м;

- буд. кисневої станції, заг. площею 194,8 кв.м;

- буд. пожежної служби, заг. площею 20,9 кв.м;

- буд. вагової, заг. площею 30,7 кв.м;

- буд. прохідної, заг. площею 19,8 кв.м;

- буд. мазутної станції, заг. площею 90,4 кв.м;

- буд. майстерні слюсарів, заг. площею 32,6 кв.м;

- буд. вагової, заг. площею 25,1 кв.м;

- будка охорони, заг. площею 3,9 кв.м;

- диспетчерський пункт, заг. площею 47,2 кв.м;

- лабораторія "Рюпро", заг. площею 190,2 кв.м;

- контора призаводського бурякопункту, заг. площею 200,2 кв.м;

- господарський склад, заг. площею 101,4 кв.м;

- будка вагова, заг. площею 11,9 кв.м;

- будка вагова, заг. площею 24,4 кв.м;

- адмін. будівля автопарку, заг. площею 121,9 кв.м;

- кузня, заг. площею 100,9 кв.м;

- контора автотракторного цеху, заг. площею 169,3 кв.м;

- будівля КПП, заг. площею 42,1 кв.м;

- буд. авторемонтної майстерні, заг. площею 971,9 кв.м;

- відкриті гаражі, заг. площею 307,4 кв.м;

- бетонний вузол, заг. площею 175,2 кв.м;

- відкриті гаражі, заг. площею 338,2 кв.м;

- будка залізничника, заг. площею 10,7 кв.м;

- будка вагова, заг. площею 10,0 кв.м;

- буд.робочих гідроельф, заг. площею 17,3 кв.м;

- насосна патоки, заг. площею 18,5 кв.м;

- насосна, заг. площею 23,1 кв.м;

- залізничні шляхи;

- заліз.шляхи під козловим краном;

- огорожа;

- навіс для веломашин;

- шамотобойка, заг. площею 43,6 кв.м;

- газорозподільний пункт, заг. площею27,6 кв.м;

- будівля іррігаціонної насосної станції, заг. площею 408,1 кв.м;

- трансформаторна підстанція, заг. площею 367,0 кв.м;

- газорозподільний пункт № 2, заг. площею 57,0 кв.м;

- будівля будки залізничних вагів, заг. площею 10,8 кв.м;

- будівля насосної складу соди і кислоти, заг. площею 7,7 кв.м;

- будівля диспетчерського пункту 4п., заг. площею 100,0 кв.м;

- галерея жомовидалення;

- тракт подачі і доочистки цукрових буряків;

- жомова яма № 1.

- Нерухоме майно - нежитлова будівля (кімнати для приїжджих), загальною площею 606,6 кв.м, житловою площею 223,3 кв.м, що розташована в м.Червонозаводське Лохвицького району, Полтавської області, вул.Матросова, 10а;

- нерухоме майно - склад жому з улаштуванням лінії гранулювання, загальною площею 13586,3 кв.м, що розташований у м.Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області по вул.Матросова, 10а.

Згідно з п. 1.3 Іпотечного договору №151213Z130 від 26.08.2009 р. (з урахуванням змін, внесених Договорами про внесення змін (арк. спр.113-118, т.2)) предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов`язань іпотекодавця та боржника, є нежитлова будівля інженерно-побутового корпусу (позначеного на плані літера А-1), загальною площею 6193,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, вулиця Матросова, буд.№10.

Предмет іпотеки передається Іпотекодавцем в іпотеку разом зі всіма складовими частинами, внутрішніми системами, поліпшеннями, що існують на час укладання Іпотечного договору та можуть виникнути у майбутньому.

Згідно з п. 1.7 ст. 1, пп. 2.1.5 п. 2.1 ст. 2 іпотечних договорів (з урахуванням змін) у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником відповідних положень Кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем відповідних положень цього договору, Банк має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до пп. 2.1.6 п. 2.1 ст. 2 іпотечних договорів Банк має право за рахунок Предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з Кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інших платежів; неустойку, пеню; витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на Предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження Предмета іпотеки та страхування Предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору.

Банком направлено ТОВ «СП «Нива» вимогу щодо погашення простроченої заборгованості № 0019500/855-20 від 11.01.2020 р.(арк. спр.202, т.2), а Іпотекодавцю вимогу про усунення порушення зобов`язань № 0019500/863-20 від 11.01.2020 р.(арк. спр.206-207, т.2).

Докази сплати простроченої заборгованості в матеріалах відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

Частиною 2 статті 43 Закону України «Про іпотеку» визначено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Таким чином, якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

Суд вважає, що початкова ціна реалізації предмета іпотеки повинна бути визначена в ході виконавчого провадження, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження можуть заявляти клопотання про визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж про це буде зазначено в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. За змістом цієї норми сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель можуть досягти згоди щодо вартості майна боржника для його реалізації.

Приписи ч. 3 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» не містить норми про обов`язковість використання державним виконавцем саме встановленої судовим рішенням початкової ціни реалізації іпотечного майна, а, навпаки, дає сторонам виконавчого провадження можливість в першу чергу визначити іншу ціну за спільною згодою, або державний виконавець визначає її самостійно чи із залученням суб`єкта оціночної діяльності.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про проведення реалізації іпотечного майна шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановленої Законом України «Про виконавче провадження», тобто, без визначення у резолютивній частині рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні.

Аналогічна позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 235/3619/15-ц та від 05.09.2018 року у справі № 202/30076/13-ц та постанові Верховного Суду від 20.05.2019 року у справі № 925/53/18.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При прийнятті рішення у даній справі судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідач доказів погашення заборгованості за Кредитними договорами, контррозрахунку заявлених до стягнення сум або будь-яких інших обґрунтованих доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З аналізу наведених норм права та поданих доказів суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. В рахунок погашення перед Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України"(03150, м.Київ, вул.Антоновича, 127, ідент. код 00032112) заборгованості за Кредитними договорами № 151214К2 від 28.03.2014 та № 151213К5 від 27.06.2013, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди № 15106N3 від 23.02.2006 в розмірі 1351658,51 дол.США та 685953554,93 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за укладеними між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Райз-Цукор" (37240, вул.Матросова, 10, м.Заводське, Лохвицький район, Полтавська область, ідент. код 34235972) Іпотечними договорами, а саме:

- Іпотечним договором від 26.08.2009 № 151209Z129 на:

- нерухоме майно - комплекс (цукровий завод), що розташований в м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, вул.Матросова, № 10а:

№ п/пЛіт. № за планом на земел. ділянціНазва будівель та спорудЗагальна площа (кв.м.)
11Головний корпус9532,4
22Продуктовий цех2512,4
33Буд. газових печей1107,8
44Буд. жомосушка1724,8
55Буд. бурякопереробного цеху6492,0
66Буд. Вакуумфільтрації3358,2
77Буд. ТЕС5094,7
88Буд. Мехмайстерні1293,3
99Цукровий склад6275,2
1010Буд. Буряконасосної235,4
1111Локомотивне депо445,2
1212Контора транспортного цеху127,6
1313Будівля складу132,3
1415Компресорна станція370,1
1516Матеріальний склад1735,9

1617Буд. траніф. Станції308.9
1718Буд. Електроцеху399,0
1819Слюсарно-монтажний цех635.3
1920Склад насіння610.0
2021Пилорама288,5
2122Столярна майстерня384,9
2223Гаражі330.1
2325Буд. кисневої станції194,8
2426Буд. пожежної служби20,9
2527Буд. Вагової30.7
2628Буд. Прохідної19,8
2729Буд. мазутної станції90.4
28ЗОБуд. майстерні слюсарів32,6
2931Буд. вагової25,1
3032Будка охорони3,9
3133Диспетчерський пункт47,2
3234Лабораторія ..Рюнро"190.2
3335Контора призаводського бурякопункту200,2
3436Господарський склад101.4
3537Будка вагова11,9
3638Будка вагова24,4
3739Адмін. будівля автопарку121,9
3840Кузня100.9
3941Кон тора автотракторного цеху169,3
4042Будівля КПП42,1
4143буд. авторемонтної майстерні971,9
4244Відкриті гаражі307,4
4345Бетонний вузол175,2
4446Відкриті гаражі338,2
4547Будка залізничника10,7
4648Будка вагова10.0
4749буд. робочих гідроельф17,3
4850Насосна натоки18,5
4951Насосна23.1
5052Залізничні шляхи
5153Заліз, шляхи під козловим краном
5254Огорожа
5355Навіс для веломашин
5456Шамотобойка43,6
5557Газорозподільний пункт27,6
5658будівля іригаційної насосної станції408,1
5759Трансформаторна підстанція367.0
5860Газорозподільний пункт № 257,0
5961Будівля будки залізничних вагів10,8
6062Будівля насосної складу соди і кислоти7,7
6163Будівля диспетчерського пункту 4п.100.0
6265Галерея жомовидалення
6366Тракт подачі і доочистки цукрових буряків
6467Жомова яма № 1

- нежитлова будівля (кімнати для приїжджих), загальною площею 606,6 кв.м., житловою площею 223,3 м.кв., що розташовані в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області, вул. Матросова, №10а;

- склад жому з улаштуванням лінії гранулювання, загальною площею 13 586,3 кв.м., що розташовані в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області, вул. Матросова, №10а;

Іпотечним договором від 26.08.2009 № 151209Z130:

- на нежитлову будівлю інженерно-побутового корпусу (А-1), загальною площею 6193,3 кв.м., що знаходиться за адресою: в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області, вулиця Матросова, 10,

з визначенням способу реалізації вищенаведених предметів іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 29.03.2021 року після виходу суддів-членів колегії з відпустки: суддя Іванко Л.А. - з 09.03.2021 року по 22.03.2021 року, суддя Ореховська О.О. - з 22.03.2021 року по 26.03.2021 року

Суддя Іванко Л.А.

Суддя Ореховська О.О.

Суддя Солодюк О.В.