номер провадження справи 27/5/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 Справа № 908/43/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035 м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926; адреса для листування: 69035 м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25)

до відповідача: Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради (69006 м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 23-А, ідентифікаційний код юридичної особи 22144952)

про стягнення 47 260 грн. 68 коп.

за участю

представника позивача: Кіктенко О.В., дов. № 656 від 24.12.2020

представник відповідача: Плющ Ю.В., дов. № 2 від 09.02.2021

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради 47 260 грн. 68 коп. боргу за необліковану електроенергію.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/43/21 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 13.01.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

26.01.2021 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/43/21, присвоєно справі номер провадження 27/5/21.

Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 22.02.2021.

Ухвалою суду від 22.02.2021 розгляд справи відкладався на 29.03.2021, відповідно до ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 29.03.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 29.03.2021 відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги, на підставах викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 47 260 грн. 68 коп. боргу за необліковану електроенергію. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 11.11.2019 під час здійснення технічної перевірки електроустановки Відповідача, за адресою вул. Алмазна, буд. 67 у м. Запоріжжя, в присутності представника Відповідача, начальника відділу Панченко Валерія Петровича, яким було забезпечено безперешкодний доступ до електроустановки, було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме: «п. 5.5.5. ПРРЕЕ, а саме: підключення електропроводки до елетромережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку. Підключення розетки виконано по мережі 0,22кВ: 1)алюмінієвим дротом перетином 2,5мм2 з розподільчого поверхового щітка в 1 під`їзді 1 поверх; 2) мідним дротом перетином 0,75 мм2 з розподільчого поверхового щітка в 2 під"їзді 1 поверх». У зв`язку із виявленим порушенням та відповідно до пунктів 5.5.5, 8.2.5 ПРРЕЕ було складено Акт про порушення ПРРЕЕ від 11.11.2019 року за № 10000576 (далі - Акт). Перевірка багатоквартирного будинку проводилась у присутності представника споживача - начальника відділу Панченко В.П., яким було забезпечено безперешкодний доступ до електроустановки. Представник споживача не скористався своїм правом, щодо підписання Акту про порушення, як і правом внести до нього свої пояснення, зауваження або мотиви своєї відмови. В підтвердження повноважень представника відповідача Панченко В.П. надається копія ряду документів за підписом даної особи, зокрема, список осіб робітників Відповідача, як електротехнічного персоналу, та лист від 26.11.2019 р. Враховуючи, що представник відповідача Панченко В.П. відмовився від підписання акту про порушення, на виконання п. 8.2.5 ПРРЕЕ таку відмову зафіксовано у присутності свідка - ОСОБА_1 , особистість якої встановлено у відповідності до вимог ПРРЕЕ. Другий екземпляр Акту разом з додатком № 1 та запрошенням на засідання комісії, яке призначено на 05.12.2019 р. було направлено відповідачу поштою 15.11.2019, а згідно з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано відповідачем 22.11.2019. На підтвердження дотримання вищезазначених вимог Правил, при складанні Акту представниками позивача було виявлено точки самовільного підключення, як т. 6, 8 про що зазначено у п. 4 Акту, а у додатку № 1 до Акту відображені всі дані, що характеризують електроустановку споживача та схему самовільного підключення, а також було вилучено, упаковано та опломбовано пломбою № 20040242 зразки проводів, точки вилучення яких позначені на схемі, як т. 7, 9 про що також зазначено у п. 4 Акта про порушення. 26.12.2019 р. відбулося засідання комісії з розгляду Акту, однак відповідач не скористався своїм правом бути присутнім на засіданні комісії, повноважного представника не направив. На засіданні комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ позивачем було прийнято рішення про нарахування Споживачу вартості необлікованої електричної енергії, а саме, затверджено розрахунок недоврахованої електричної енергії по Акту про порушення ПРРЕЕ № 10000576 від 11.11.2019 р. у розмірі 17051 кВт.год. на суму 47 260 грн. 68 коп., що оформлено відповідним протоколом від 26.12.2019 р. Зазначена сума розрахована за двома під`їздами, де було виявлено самовільне підключення, а саме, за порушення виявлене у 1-му під`їзді кількість необлікованої електричної енергії складає 10494 кВт/г на суму 29086 грн. 27 коп., а за порушення виявлене у 2-му під`їзді кількість необлікованої електричної енергії складає 6 557 кВт/г на суму 18 174 грн. 41 коп. На адресу відповідача, 27.12.2019 поштою були направлені другий екземпляр Протоколу, розрахунок та рахунку (квитанція) на сплату на суму 47 260 грн. 68 коп. Відповідач мав право оскаржити через суд протокол засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ, але до теперішнього часу не скористався своїм правом щодо оскарження такого рішення.

Представник відповідача підтримав письмові пояснення б/н від 22.02.2021 (вх. № 3697/08-08/21 від 22.02.2021 р.), зазначивши, що фінансовий стан підприємства у зв`язку із карантином та введенням режиму надзвичайної ситуації на території країни, погіршився через несплату грошових коштів споживачами житлово-комунальних послуг. Так, основними напрямками діяльності КП «Запоріжремсервіс» є здійснення виробничо-господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб споживачів у житлово-комунальних послугах, виконання замовлень населення, підприємств, установ та організацій різних форм власності. Проте, в цих умовах не всі громадяни належним чином виконують свої обов`язки щодо оплати житлово-комунальних послуг. Але, щодо застосування санкцій за несплату грошових коштів споживачами ВР України було прийнято ЗУ № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID- 19)», яким було заборонено нарахування та стягнення неустойки, штрафів або пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги і також було заборонено припинення чи зупинення надання житлово-комунальних послуг споживачам у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. Отже, під час карантину права споживачів житлово-комунальних послуг захищені на законодавчому рівні шляхом встановлення певних заборон для відповідача, тобто для КП «Запоріжремсервіс» ЗМР. Це значить якщо у споживача немає можливості наразі сплатити послуги відповідача або оплата буде здійснена невчасно, то держава звільняє його від відповідальності, передбаченої чинним законодавством. Вищевказані обставини призвели до виникнення заборгованості населення та інших споживачів перед відповідачем, яка станом на січень 2021 р. становила розмір 58 320 798,00 грн. і саме ця заборгованість не надає можливості в повному обсязі розрахуватись відповідачеві з позивачем. Враховуючи викладене, відповідач просив суд розстрочити виконання рішення на 10 місяців з оплатою рівними частинами щомісячно.

Представник позивача заперечив щодо розстрочення виконання рішення суду на 10 місяців.

У судовому засіданні 29.03.2021, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

01.11.2017 між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (постачальник електричної енергії) та Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 14423.

Відповідно до розділу 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача згідно додатка № 5 з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 Точки продажу електричної енергії споживачу.

Згідно з п. 2.1 договору, під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

В додатку № 2 Точки продажу електричної енергії споживачу до договору зазначено, що точки продажу електричної енергії на електроустановки (об`єкти) вказані у Додатку № 5 цього договору встановлюються на межі балансової належності електричних мереж споживача.

Умовами п. 4.2.3, 4.2.5 договору визначено, що споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин із використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 року № 562 (зі змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за № 782/12656, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (далі Методика), у разі таких дій Споживача:

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії;

- пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку;

- споживання електроенергії поза засобами обліку;

- інших умов, визначених Методикою.

Відповідно до п. 4.2.4 договору Споживач несе відповідальність за збереження та цілісність пломб та приладів обліку, встановлених на його території та в приміщеннях, які перебувають у його віданні, управлінні, тощо (на технічні цілі - роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності; та освітлення дворів, східців і номерних знаків).

Споживач не несе відповідальності перед постачальником електричної енергії відповідно до вимог пунктів 4.2.1-4.2.3 цього договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини Постачальника електричної енергії або внаслідок дії обставин непереборної сили (п. 4.2.5 договору).

Пунктом 9.5 договору визначено, що він набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань. Умови, а також термін дії Договору можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.

Відповідно до положень п. 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 01.01.19 р. вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

У разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом за договорами на постачання електричної енергії.

У зв`язку з чим, згідно з п. 2 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. зі споживачами електричної енергії укладались договори до 01.12.2018 р. шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання.

Згідно з п. 2.1.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. (надалі - ПРРЕЕ) фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу е/енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу е/енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання е/енергії.

У п. 6 Постанови № 312 зазначено, щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1415 від 13.11.2018 (пункти 1, 2) постановлено:

- видати Публічному акціонерному товариству Запоріжжяобленерго () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Запорізької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством);

- анулювати Публічному акціонерному товариству Запоріжжяобленерго () з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 73, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 74, на підставі пункту 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії.

Пунктом 4 зазначеної Постанови встановлено, що ця Постанова набирає чинності з дня прийняття, крім пунктів 1 та 2, які набирають чинності з 01.01.2019.

Згідно із п.п. 3 п. 3 вказаної постанови зобов`язано Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго до 01 січня 2019 року укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачами, електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії Публічного акціонерного товариство Запоріжжяобленерго, та договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з електропостачальниками, які мають намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії таким споживачам, із відкладальною умовою набрання ними чинності з 01 січня 2019 року.

Отже, з 01.01.2019 відповідач приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу е/енергії (надалі - Договір про розподіл), який розміщено на офіційному сайті ПАТ «Запоріжжяобленерго» і є у загальному доступі.

Тобто, була укладена заява приєднання до договору споживача про наджання послуг з розподілу електричної енергії від 01.09.2019, яка підписана та скріплена печаткою відповідача.

У заяві-приєднання, укладеною та підписаною відповідачем до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 14423 від 01.11.2017, включеног до переліку об`єктів об`єкт за адресою: вул. Алмазна, 67 у м. Запоріжжя.

Приєднання відбулося на умовах чинного договору про постачання електричної енергії від 01.11.2017 за № 14423 щодо індивідуальних характеристик об`єкта, потужності, класу надійності, ідентифікаційних кодів, особливостей обліку тощо згідно п. 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018.

Згідно з п. 4 Постанови № 312 у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01.12.2018 р. операторам системи розподілу необхідно укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР.

ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

Згідно з п. 2.1.6 ПРРЕЕ фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

14.03.2018 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнята постанова № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, відповідно до пунктів 1, 2 якої затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, а також визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 6 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію.

Згідно з п. 6.2 договору про розподіл, споживач зобов`язується: 1) Виконувати умови цього Договору; 2) Забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та електроприладів; 4) Узгоджувати з Оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Також зазначені норми містяться і в договорі про постачання електричної енергії від 01.11.2017 за № 14423.

Згідно з п. 8.7 договору про розподіл, у разі виявлення представниками Оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обеягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором.

Зазначені норми також містяться в п. 8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018.

Позивач зазначив, що в період дії договорів про постачання електричної енергії № 14423 від 01.11.2017 та надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 відповідач безперебійно споживав електричну енергію та користувався послугами з розподілу електричної енергії відповідно.

Таким чином, сторонами правовідносин до 01.01.2019 та вже після 01.01.2019 так і залишились ПАТ Запоріжжяобленерго та Комунальне підприємство Запоріжремсервіс Запорізької міської ради, які керуються у своїй діяльності як договором про постачання електричної енергії № 14423 від 01.11.2017, так і публічним договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

У п. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії визначені наступні поняття:

п.п. 27) електрична мережа - сукупність електроустановок для передачі та/або розподілу електричної енергії;

п.п. 56) оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обгрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності;

п.п. 78) розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії;

п.п. 82) система розподілу електричної енергії (далі - система розподілу) -система ліній, допоміжного обладнання, обладнання для трансформації та перемикань, що використовується для розподілу електроенергії.

Отже, ПАТ Запоріжжяобленерго, як власник електричних мереж, із затвердженням ПРРЕЕ (чинні з 11.06.2018) та Кодексу системи розподілу (чинний з 19.04.2018) проводить діяльність з розподілу електричної енергії, а саме, здійснює транспортування електричної енергії власними мережами до мереж Споживачів електричної енергії, що і здійснювалось товариством до впровадження нової моделі ринку електричної енергії в Україні.

Згідно з ч. 3 ст. 158 Закону України Про ринок електричної енергії Споживач зобов`язаний:

1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів;

2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії;

3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

Відповідно до п. 5.5.5 ПРРЕЕ Споживач електричної енергії зобов`язаний:

1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів);

2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів;

3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору;

4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору;

5) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів;

6) забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх

електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних

документів та нормативно-правових актів України;

8) забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування;

9) невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання;

10) узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності;

20) не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача;

22) утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів.

Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформляється акт про порушення.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:

меж балансової належності;

перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення;

номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення;

фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.

В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача.

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Представники оператора системи перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Зазначені норми також містяться у п. 8.7 Договору про розподіл.

11.11.2019 під час здійснення технічної перевірки електроустановки відповідача, за адресою вул. Алмазна, буд. 67 у м. Запоріжжя, в присутності представника відповідача, начальника відділу Панченко Валерія Петровича, яким було забезпечено безперешкодний доступ до електроустановки, було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме: «вимоги п. 5.5.5. ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку. Підключення розетки виконано по мережі 0,22 кВ:

1) алюмінієвим дротом перетином 2,5мм2 з розподільчого поверхового щітка в 1 під`їзді 1 поверх; 2) мідним дротом перетином 0,75 мм2 з розподільчого поверхового щітка в 2 під "їзді 1 поверх».

У зв`язку із виявленим порушенням та відповідно до пунктів 5.5.5, 8.2.5 ПРРЕЕ було складено Акт про порушення ПРРЕЕ від 11.11.2019 за № 10000576 (далі - Акт). Перевірка багатоквартирного будинку проводилась у присутності представника споживача - начальника відділу Панченко В.П., яким було забезпечено безперешкодний доступ до електроустановки. Проте представник споживача - Панченко В.П. не скористався своїм правом, щодо підписання Акту про порушення, як і правом внести до нього свої пояснення, зауваження або мотиви своєї відмови.

В підтвердження повноважень представника відповідача Панченко В.П. надано копія ряду документів за підписом даної особи, зокрема, список осіб робітників відповідача, як електротехнічного персоналу, та лист від 26.11.2019.

Враховуючи, що представник відповідача Панченко В.П. відмовився від підписання Акту про порушення, на виконання п. 8.2.5 ПРРЕЕ таку відмову зафіксовано у присутності свідка - ОСОБА_1 , особистість якої встановлено у відповідності до вимог ПРРЕЕ.

Другий екземпляр Акту разом з додатком № 1 було направлено відповідачу поштою 15.11.2019. Згідно з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано відповідачем 22.11.2019.

Згідно з підпунктом 7 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення таких порушень:

7) самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку.

У відповідності до п. 8.4.6 Правил, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 6-8 пункту 8.4.2 цієї глави, положення цієї глави застосовуються за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, про що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі (крім випадків, передбачених цим пунктом).

У разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-8 пункту 8.4.2 цієї глави, зразки кабелів (проводів), через які було здійснено самовільне підключення, можуть вилучатися, про що робиться відповідний запис в акті про порушення. Місця вилучення зразків позначаються на схемі.

На підтвердження дотримання вищезазначених вимог Правил, при складанні Акту представниками Позивача було виявлено точки самовільного підключення, як т. 6, 8 про що зазначено у п. 4 Акту, а у додатку № 1 до Акту відображені всі дані, що характеризують електроустановку споживача та схему самовільного підключення, а також було вилучено, упаковано та опломбовано пломбами № 20040242 зразки проводів, точки вилучення яких позначені на схемі, як т. 7, 9, про що також зазначено у п. 4 Акта про порушення.

05.12.2019 засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ було перенесено на 26.12.2019, про що, представник відповідача, головний енергетик Кравцов О.В. був ознайомлений та поставив свій підпис.

Відповідно до п. 8.2.6 Правил, 26.12.2019 відбулося засідання комісії з розгляду Акту, однак відповідач не скористався своїм правом бути присутнім на засіданні комісії, повноважного представника не направив.

На засіданні комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ позивачем було прийнято рішення про нарахування Споживачу вартості необлікованої електричної енергії, а саме, затверджено розрахунок недоврахованої електричної енергії по Акту про порушення ПРРЕЕ № 10000576 від 11.11.2019 у розмірі 17051 кВт.год. на суму 47 260 грн. 68 коп., що оформлено відповідним протоколом від 26.12.2019.

Зазначена сума розрахована за двома під`їздами, де було виявлено самовільне підключення, а саме, за порушення виявлене у 1-му під`їзді кількість необлікованої електричної енергії складає 10494 кВт/г на суму 29086 грн. 27 коп., а за порушення виявлене у 2-му під`їзді кількість необлікованої електричної енергії складає 6 557 кВт/г на суму 18 174 грн. 41 коп.

На адресу відповідача, 27.12.2019 поштою були направлені другий екземпляр Протоколу, розрахунок та рахунку (квитанція) на сплату на суму 47 260 грн. 68 коп.

Відповідач мав право оскаржити через суд протокол засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ, але до теперішнього часу не скористався своїм правом щодо оскарження такого рішення.

Розрахунок необлікованої електроенергії по Акту виконано згідно п. 8.4.12 ПРРЕЕ, яким передбачено нарахування у разі виявлення у непобутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 6-8 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (Wдоб.с.п., кВт.год), розраховується за формулою

W доб.с.п. = Рс.п. х tвик.с.п. (8)

де Рс.п. - потужність самовільного підключення (кВт), що визначається за формулою: у разі підключення до однієї фази

Рс.п. = І х U ном.фаз. х cos (фі) (9)

де І сила струму, що може протікати по колу самовільного підключення, визначена виходячи з найменшого допустимого струму, який може протікати через поперечну площу перерізу проводів (кабелів), що використані у схемі самовільного підключення до електричної мережі, згідно з главою 1.3 ПУЕ, А, а саме:

1). За порушення виявлене у 1-му під`їзді (т.6), у відповідності до табл. 1.3.5 ПУЕ сила

струму складає 24 А, так як пунктом 4 Акту про порушення встановлено, що самовільне підключення виконано алюмінієвим дротом 2,5 мм2; 2). За порушення виявлене у 2-му під`їзді, у відповідності до табл. 1.3.4 ПУЕ сила струму прийнята 15 А, виходячи з наступного.

Як встановлено пунктом 4 Акту про порушення, самовільне підключення виконано мідними проводами перетином:

- т. 8 - 0,75 мм2, що дорівнює 15 А,

- т. 6 - 2,5 мм2, що дорівнює 24 А,

U ном.фаз. - номінальна фазна напруга, кВ (0,22 кВ);

cos (фі)- косинус кута між фазною напругою Uфаз та струмом навантаження, який протікає тією самою фазою, визначений на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології. У разі відсутності у представників оператора системи відповідних засобів вимірювальної техніки созср приймається рівним 0,9;

t вик.с.п. - час використання самовільного підключення протягом доби (приймається рівним 12 год/добу).

Віповідно до п.п. 2, п. 8.4.8 Правил, кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача (крім випадків фіксації засобами комерційного обліку кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил):

2) якщо споживач здійснив самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники оператора системи під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку мали можливість, -з дня останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку або технічної перевірки (якщо технічну перевірку було проведено після останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у шести календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

У даному випадку відповідно до табл. № 1 Додатку № 5 до Договору - кількість робочих днів Споживача на тиждень складає 7 календарних днів.

Отже, нарахування по Акту проведено за 184 дні за період з 11.05.2019 по 11.11.2019., тобто за 6 календарних місяців згідно з вимогами Правил.

Таким чином, загальна кількість необлікованої електроенергії складає 54213 кВт.год на загальну суму 47 260 грн. 68 коп.

Згідно п. 8.2.7 ПРРЕЕ, відповідач повинен був оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Станом на день подання позову відповідачем не сплачено рахунок, виставлений на підставі Акту про порушення, що є порушенням умов договору, а також норм чинного законодавства України.

Необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належить іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно (пункт 1.1.2 ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 8.2.6 ПРРЕЕ, у разі незгоди споживача з фактом крадіжки електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Судом встановлено, що відповідачем не сплачено рахунок, виставлений на підставі акту про порушення.

Згідно з п. 5.1.1 ПРРЕЕ, оператор системи має право: отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.

Згідно з п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний: здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Закон України "Про ринок електричної енергії"визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Положеннями ст. 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Стаття 237 Господарського кодексу України встановлює, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Матеріалами справи доведено безоблікове споживання електричної енергії споживачем. Доказів оплати виставленого позивачем рахунку на суму 9 198 грн. 00 коп. відповідачем не надано.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 47 260 грн. 68 коп. боргу за необліковану електроенергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесяп (МН8ЯОР МОУЗІІЗУЛИ) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати па кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді па кожен аргумент. Міра, до якої суд мас викопати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс 'Горіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія Л, N ЗОЗ-Л, н. 29). Хоча національний суд мас певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, и. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. ЗО, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах № 910/13407/17 та № 915/370/16.

Згідно статті 73 ПІК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст. 74, 76 ПІК України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, яка полягає в тому, що кожна сторона повинна донести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Належними є докази, па підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Пре;гметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ст. ст. 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу та змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 78 ПІК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів сплати заборгованості.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/43/21 строком на 10 місяців, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Недостатність чи відсутність коштів або необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором не можна вважати безумовним винятковим випадком, за наявності якого виконання судового рішення можна розстрочити.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України). Також, суд враховує наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Розглядаючи клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення щодо сплати суми боргу строком на 10 місяців з дня ухвалення такого рішення судом прийнято до уваги, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення. Тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує (може порушити) основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення, зокрема: фінансовий стан підприємства у зв`язку із карантином та введенням режиму надзвичайної ситуації на території країни, погіршився через несплату грошових коштів споживачами житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості населення та інших споживачів перед відповідачем, яка станом на січень 2021 р. становила розмір 58 320 798,00 грн. і саме ця заборгованість не надає можливості в повному обсязі розрахуватись відповідачеві з позивачем, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач і відповідач є самостійними суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та одинакові ризики; відтак, подальше фактичне ухилення відповідача від сплати належних сум може завдати істотної шкоди позивачу та подальше зволікання з виконання рішення суду суперечить як законним правам та інтересам позивача так і вимогам ГПК України, оскільки не враховує матеріальні інтереси позивача.

В порядку ст. 129 ГПК України, в зв`язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судовий збір у сумі 2 102 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж до Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради (69006 м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 23-А, ідентифікаційний код юридичної особи 22144952) на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035 м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний номер юридичної особи 00130926, на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Метабанк», МФО 313582) 47 260 (сорок сім тисяч двісті шістдесят) грн. 68 коп. боргу за необліковану електроенергію, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 02.04.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.