РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2021Справа № 910/1158/21
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Спичака О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/1158/21

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво»

про стягнення 11 710,30 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» про стягнення 11 710,30 грн., з яких 11 498,58 грн. основного боргу, 30,54 3% річних, 58,99 грн. інфляційних втрат та 122,19 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про відшкодування витрат балансоутримувача нв утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №02ю5-14/1-422 від 20.08.2019, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1158/21. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 01.02.2021 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/1158/21 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 402, з якого вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/1158/21 була отримана відповідачем 08.02.2021.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2019 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Браво" (далі - орендар) був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-422 згідно п. 1.1. якого у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування приміщення № 68, № 69, загальною площею 35,2 кв.м. на 2-му поверсі будівлі лабораторного корпусу АТБ (інв. № 47526), з метою розміщення виробничих підрозділів авіакомпанії (офіс), далі майно або приміщення:

1.1.1. балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги:

1. Постачання теплової енергії;

2. Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника;

3. Вода, використана для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно;

4. Прибирання та вивезення твердих побутових відходів;

1.1.2. балансоутримувач забезпечує технічну можливість для під`єднання обладнання орендаря до електричних мереж балансоутримувача з метою передачі орендарю електричної енергії, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача за цінами (тарифами), встановленими НКРЕКП.

1.1.3. орендар щорічно сплачує балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за користування майном. Сума компенсації розраховується пропорційно площі майна, що знаходиться в оренді

Відповідно до п. 1.3. договору сплата здійснюється орендарем з 01.07.2019 (дати акту прийманні-передавання орендованого майна від 01.07.2019 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2267 від 01.07.2019).

Згідно пп 2.1.5. договору балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок-фактуру (далі - рахунок) за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг (далі - акт), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.

За умовами пп. 2.2.1. договору орендар зобов`язується своєчасно здійснювати розрахунки за договором.

Відповідно до пп. 2.2.2 договору орендар зобов`язується щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з пунктом 1.1.3. договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 15 (п`ятнадцяте) число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Пунктом 6.1. передбачено, що договір набирає чинності з моменту укладання та діє до 31.05.2022 включно.

Згідно п. 6.2 договору сторони домовились, що відповідно до частини з статті 631 Цивільного кодексу України, умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.07.2019.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 02.5-14/1-422 від 20.08.2019 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків з надання послуг.

За твердженнями позивача, у вересні-грудні 2020 позивачем було надано відповідачу послуги за спірним договором на загальну суму 11 498,58 грн., про що складено відповідні акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.09.2020, від

31.10.2020, від 30.11.2020, від 30.12.2020 та від 31.12.2020.

Позивач вказує, що відповідач в порушення обумовлених договірних зобов`язань не сплатив на користь позивача вартість отриманих в період з вересня по грудень 2020 року послуг, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» утворилась заборгованість перед Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на суму 11 498,58 грн., що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525,615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.І ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом було встановлено, що у вересні-грудні 2020 позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 11 498,58 грн., про що складено відповідні акти та рахунки-фактури: № 61/827 від 30.09.2020, №62/441 від 30.09.2020, акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.09.2020, №61/1016 від 31.10.2020, №62/503 від 31.10.2020, акти приймання-здачі виконаних послуг від 31.10.2020, №61/950 від 31.10.2020, №61/1117 від 30.11.2020, №62/555 від 30.11.2020 №62/606 від 30.11.2020, акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.11.2020, №62/666 від 30.12.2020, №61/1265 від 31.12.2020, №62/717 від 31.12.2020, акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.12.2020, акти приймання-здачі виконаних послуг від 31.12.2020.

Означені вище акти та рахунки фактури (окрім №61/1016 від 31.10.2020, №62/503 від 31.10.2020, акти приймання-здачі виконаних послуг від 31.10.2020, №61/950 від 31.10.2020, №61/1117 від 30.11.2020, №62/555 від 30.11.2020 №62/606 від 30.11.2020, акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.11.2020) були отримані відповідачем, про що свідчать відповідні підписи представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Браво" на реєстрі виданих/отриманих оригіналів документів.

Відтак, відповідач, у порушення взятих на себе на умовах пп. 2.2.2 п. 2.2. договору зобов`язань, самостійно не отримав в бухгалтерії балансоутримувача рахунки для сплати вартості отриманих у жовтні-листопаді 2020 послуг і акти.

Разом з тим, судом встановлено, що рахунки та акти за жовтень-листопад 2020 року були відправлені відповідачу цінним листом з описом вкладення поштою, та були отримані відповідачем 23.11.2020 та 21.12.2020, про що свідчать данні з сайту Укрпошти.

Проте, як вказує позивач, після отримання зазначених рахунків та актів відповідач не надав вмотивованої відмови від їх підписання.

За таких обставин, суд погоджується з твердженнями позивача, що в силу пп. 2.2.2. договору, акти вважаються підписаними сторонами та, відповідно, є підставою для здійснення оплати за надані позивачем послуги.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що у відповідача наявний обов`язок щодо оплати наданих позивачем послуг в розмірі 11 498,58 грн.

Наразі, будь-яких доказів про сплату вказаної заборгованості в матеріалах справи не міститься.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, за умовами пп. 2.2.1. договору орендар зобов`язується своєчасно здійснювати розрахунки за договором.

Відповідно до пп. 2.2.2 договору орендар зобов`язується щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з пунктом 1.1.3. договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 15 (п`ятнадцяте) число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт не буде повернутий балансоутримузачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов`язання, обумовлені договором № 02.5-14/1-422 від 20.08.2019, та положення ст. 525,526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення суми заборгованості в розмірі 11 498,58 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 122,19 грн., 3% річних в розмірі 30,54 грн. та інфляційних втрат в розмірі 58,99 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.2. договору орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплат отриманих послуг (п. 2.2.2) сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Так, судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків пені та встановлено, що останній здійснені арифметично вірно, а відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 1 967, 67 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Після здійснення перевірки наведеного позивачем розрахунку штрафних санкцій та нарахувань, що передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично вірним, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з покладенням судового збору відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80,129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Браво" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7; ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, обл. Київська, р-н Бориспільський, с. Гора, вул. Бориспіль-7; ) 11 498 грн. 58 коп. основного боргу, 122 грн. 29 коп. пені, 30 грн. 54 коп. - 3% річних, 58 грн. 99 коп. - інфляційних втрат та 2270 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя О.М. Спичак