Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/50/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Князя Володимира, будинок 71-Б, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" (34252, Рівненська обл., Рокитнівський р-н, село Остки, вул.Паркова, будинок 59, )

про стягнення 289 772,16 грн.

у судовому засіданні приймали участь представники:

від позивача: Мельник Олена Петрівна (посв.адв №1273 від 04.11.17);

від відповідача: Величко Олександр Миколайович (посв.адв №742 від 06.12.10).

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (далі ТОВ "РОЕК") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" (далі Товариство) про стягнення 289 772,16 грн. штрафу за неповідомлення про дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу №13006-ВЦ від 26.12.2018.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на дострокове одностороннє припинення Товариством дії договору про постачання електричної енергії №13006-ВЦ від 26.12.2018 у зв`язку зі зміною постачальника електроенергії, зважаючи на що останній, відповідно до умов договору, зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі вартості електричної енергії, заявленої споживачем, як прогнозований договірний обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії договору, а саме 289 772,16 грн.

Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.02.2021.

15 лютого 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Товариство заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що порушення договірних зобов`язань зі сторони Товариства, на його переконання, відсутнє, внаслідок чого немає підстав для нарахування штрафу. Зазначає, що Товариство діяло у межах ПРРЕЕ та Закону України "Про ринок електричної енергії". В діях відповідача відсутня обов`язкова ознака складу господарського правопорушення - протиправність.

22 лютого 2021 року позивачем подана відповідь на відзив, відповідно до якої останній не погоджується із викладеним у відзиві. ТОВ "РОЕК" вважає, що враховуючи дострокове припинення договору з ініціативи відповідача, останній зобов`язаний в силу приписів п. 13.3 договору сплатити на користь ТОВ "РОЕК" штрафні санкції передбачені комерційною пропозицією. Вважає, що повідомлення яке долучене до відзиву не є належним доказом повідомлення позивача про зміну електропостачальника за 21 день до такої зміни.

У судовому засіданні 23.02.2021 судом було оголошено перерву до 16.03.2021.

У судовому засіданні 16.03.2021 судом було оголошено перерву до 18.03.2021.

16 березня 2021 року відповідачем подані письмові пояснення, у яких останній вказує, що умови пунктів договору, на які посилається позивач не містять чіткого зобов`язання для відповідача, щодо строків повідомлення ТОВ "РОЕК" про намір змінити електропостачальника. Зазначає, що Товариство листом від 06.06.2019 №139 повідомило позивача про намір змінити постачальника електричної енергії з 01 липня 2019 року тобто за 21 день до такої зміни. Вказаний лист було надіслано 10.06.2019, тобто в межах строку, встановленого Договором та у відповідності з вимогами частини 2 статті 255 ЦК України. З боку відповідача будь-які порушення умов Договору та/або приписів законодавства відсутні. Щодо посилання позивача на пункт 13.7 Договору про порядок належного повідомлення сторони про будь-які факти, пов`язані з договірним відносинами, відповідач вказав, що вказане положення суперечить частині 2 статті 255 ЦК України та покладає на Товариство надмірний обов`язок, щодо гарантування отримання позивачем поштової кореспонденції. Відповідач не може передбачити час, який необхідний оператору поштового зв`язку чи кур`єру для пересилання кореспонденції. Крім того, подібне формулювання надає для енергопостачальника широкі можливості для зловживань, шляхом ігнорування чи відмови від отримання повідомлень навіть під час їх особистого вручення. Таким чином, Товариство вважає, що під час надсилання повідомлення для TOB "РОЕК" про намір змінити електропостачальника діяло в порядку, встановленому законом, повідомлення до установи зв`язку здала вчасно.

16 березня 2021 року від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній посилаючись на пункти 10.1, 10.2 Договору про постачання електричної енергії споживачу вважає, що сторони погодили строк в межах яких споживач зобов`язаний попередити постачальника про зміну постачальника чи про дострокове розірвання договору на постачання електричної енергії, і цей строк, за умовами Договору становить "за 21 день". Однак, позивачем за 21 день до такого розірвання повідомлення отримане не було. Оскільки зміна електропостачальника (позивача) зі сторони відповідача відбулася з порушенням строків (менше ніж за 21 календарний день до закінчення дії договору укладеного із позивачем, термін дії якого обумовлений до 31.12.2019) повідомлення про таку зміну, позивач у чіткій відповідності до умов Договору здійснив нарахування у вигляді штрафу за дострокове припинення (розірвання) договору Товариству.

У судовому засіданні 18.03.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Представник відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на норми, що вказані у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

26 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник), з однієї сторони, яке виступило постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" (споживач), з другої сторони, яке виступило споживачем, укладено договір №13006-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу з додатками (далі Договір, а.с. 8-15).

Відповідно до п.2.1. Договору постачальник зобов`язується продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі, передбачені умовами договору.

Положеннями пункту 5.1. Договору передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

До прав споживача, відповідно до п.п.10 п.6.1. Договору, належить право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, відповідно до пункту 9.1. договору, сторони несуть відповідальність, передбачену договором, його додатками та чинним законодавством.

Споживач, відповідно до п.10.1. Договору, має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Разом з тим, зміна постачальника електричної енергії, згідно п.10.2. Договору, здійснюється відповідно до порядку, встановленим ПРРЕЕ.

У відповідності до п.13.1. Договору останній укладений на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання і договірних величин споживання електричної енергії та укладається на строк до 31 грудня 2019 року, але підлягає обов`язковому перегляду протягом 10 днів від дати вказаної в п.2 Розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії".

За умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору (п.13.3 договору).

Пунктом 8 комерційної пропозиції №2.01/1-РОЕК (Додаток 2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу, а.с. 13-14), встановлено, що у випадку не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) постачальника про дострокове припинення (розірвання) договору споживачем, споживач сплачує штраф у розмірі вартості електричної енергії, заявленої споживачем, як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії договору.

Зазначений договір з додатком №3 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх.

10 червня 2019 року Товариство (споживач) листом №139 від 06.06.2019 повідомило ТОВ "РОЕК" (постачальник), що ТОВ "Українська лісопереробна компанія" має намір змінити електропостачальника починаючи з 01 липня 2019 року, що підтверджується наданою відповідачем копією накладної Укрпошти (№649, а.с. 38-39). Вказаний лист був зареєстрований ТОВ "РОЕК" 11.06.2019 в журналі вхідної кореспонденції.

ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", посилаючись на те, що Товариство, як споживач, повідомив його, як постачальника, про дострокове припинення (розірвання) Договору з порушенням строків, встановлених договором та законом, звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства на свою користь штрафу в розмірі 289 772,16 грн.

Суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Статтею 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про ринок електричної енергії" зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати: 1) умови та процедури зміни електропостачальника; 2) положення щодо забезпечення належного та достовірного комерційного обліку споживача при зміні електропостачальника; 3) положення щодо обміну інформацією при зміні електропостачальника; 4) права та обов`язки електропостачальників, оператора системи передачі та/або оператора системи розподілу, споживача при зміні електропостачальника.

Пунктом 10.2. Договору сторони погодили, що зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Відповідно до п.5.5.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, споживач електричної енергії має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії" та цими Правилами.

Пунктом 6.1 (пп. 6.1.1 - 6.1.3) Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до абз.3 п.6.1.3. Правил, якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

З огляду на вищевикладене, ані Законом України "Про ринок електричної енергії", ані Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, не встановлено чітких строків, в межах яких споживач зобов`язаний попередити попереднього електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії.

Вказаними нормативними актами встановлено лише період, протягом якого має бути завершена зміна електропостачальника за ініціативою споживача та строк, в межах якого споживач повинен повідомити нового електропостачальника, про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Разом з тим, відповідно до п.10.1. Договору, споживач має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Будь-яких інших строків, в межах яких споживач зобов`язаний попередити постачальника про зміну постачальника чи про дострокове розірвання договору на постачання електричної енергії умовами Договору не передбачено.

Як встановлено судом, відповідачем, як споживачем електричної енергії, листом від 06.06.2019 повідомлено позивача, як постачальника, що відповідач має намір змінити електропостачальника починаючи з 01 липня 2019 року.

Пунктом 13.7 договору передбачено, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

На підтвердження отримання листа №139 від 06.06.2019 Товариства про зміну електропостачальника саме 11.06.2019 позивач надає лист директора Рівненської дирекції АТ "Укрпошта", у якому вказано, що згідно накладної за №649, враховуючи технологічний процес АТ "Укрпошта" та віддалений часовий проміжок (червень 2019), датою поштового штемпеля поштового відділення одержувача у Рівне та датою отримання ТОВ "РОЕК" відправлення ТОВ "Українська лісопереробна компанія" згідно вищезазначеної накладної є дата, не раніше 11.06.2019.

Означений лист не приймається судом у якості належного доказу отримання відділенням одержувача у м. Рівне чи ТОВ "РОЕК" листа №139 від 06.06.2019 від Товариства про зміну електропостачальника саме 11.06.2019, оскільки наведене у листі лише свідчить про висловлення директором Рівненської дирекції АТ "Укрпошта" припущень щодо дати штемпеля поштового відділення. Таке твердження у листі не ґрунтується на будь-яких належних доказах.

Відтак, на переконання суду позивачем не надано належних доказів отримання листа №139 від 06.06.2019 Товариства про зміну електропостачальника - 11.06.2019 (доказів особистого вручення або дати поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача), враховуючи що вищевказаний лист директора Рівненської дирекції АТ "Укрпошта" не приймається судом до уваги, а журнал реєстрації поштової кореспонденції свідчить про дату реєстрації, а не про дату отримання поштової кореспонденції.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені судом та підтверджені матеріалами справи обставини, судом враховується, що Товариство (споживач) 10.06.2019 повідомило ТОВ "РОЕК" (постачальник), про намір змінити електропостачальника починаючи з 01 липня 2019 року, тобто за 21 день до такої зміни.

При цьому, будь яких інших строків щодо повідомлення ТОВ "РОЕК" про зміну електропостачальника ні Договором, ні чинним Законодавством не визначено.

Для застосування такої міри відповідальності, як штраф, має бути встановлена протиправна поведінка суб`єкта (відповідача), яка характеризується порушенням умов договору, або ж чинного законодавства України.

Разом з тим, як зазначалося вище, умовами договору, передбачена відповідальність за дострокове розірвання договору (п. 13.3. договору), а комерційною пропозицією доповнено, що відповідальність застосовується у випадку неповідомлення (повідомлення з порушенням строків) постачальника про дострокове розірвання договору.

При цьому, ні договором, ні комерційною пропозицією, ні жодним нормативним актом не визначено іншого строку, як 21 день, до дострокового розірвання договору.

Як вбачається, договір містить розділ - "Порядок зміни електропостачальника" (пункти 10.1.-10.2.), який повністю корелюється із положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ, які зазначалися вище. Зазначеними пунктами визначений особливий порядок дострокового розірвання договору, оскільки зміна електропостачальника є фактично достроковим розірванням договору.

Слід зазначити, що умови договору, викладені в розділі "Порядок зміни електропостачальника", та положення ПРРЕЕ фактично ототожнюють поняття "зміни електропостачальника до закінчення строку дії чинного договору" та поняття "дострокового розірвання чинного договору", оскільки наслідком зміни електропостачальника є припинення дії договору.

Таким чином, зміна споживачем електропостачальника до закінчення строку дії чинного строкового договору за своєю суттю є достроковим розірванням чинного строкового договору з ініціативи споживача. Про це додатково свідчить також підпункт 10 пункту 6.1 Договору, який надає право споживачу вільно обирати електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому порядку.

Відтак, відповідач розірвав Договір в односторонньому порядку, реалізувавши своє право на вільний вибір (зміну) електропостачальника, шляхом надіслання відповідного повідомлення позивачу.

Крім того, враховуючи п.13.4 Договору щодо права постачальника розірвати договір достроково при настанні певних умов та за умови повідомлення споживача про таке розірвання за 20 днів до очікуваної дати розірвання, суд вважає, що визначений термін у 20 днів є достатній та необхідний для гарантування ненастання негативних наслідків (з технічних питань).

Отже, строк у 21 день є не тільки визначений договором та законом, а і достатнім для вирішення технічних питань щодо переключення споживача від одного постачальника до іншого.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що договором не передбачено будь-яких інших строків щодо повідомлення про дострокове розірвання договору через процедуру переходу до нового електропостачальника, суд дійшов висновку, що Товариством не було вчинено порушень умов договору або чинного законодавства України.

Учасники господарських відносин, відповідно до ч.1 ст.216 ГК України, несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Положеннями ч. 2 та ч. 4 ст. 217 ГК України передбачено, що у сфері господарювання за ініціативою учасників господарських відносин застосовуються господарські санкції у виді: відшкодування збитків, штрафні санкції та оперативно-господарські санкції.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є, відповідно до ч.1 ст.218 ГК України, вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями, відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями ч.4 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій не визначено законом, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у визначеній грошовій сумі, тощо.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення, відповідно до ч.3 ст.232 ГК України, може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено.

Для застосування такої міри відповідальності, як штраф, має бути встановлена протиправна поведінка суб`єкта (відповідача), яка характеризується порушенням умов договору, або ж чинного законодавства України.

Проте суд, встановивши, що зі сторони Товариства не було вчинено жодних порушень правил здійснення господарської діяльності, не встановлено правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання по Договору в частині своєчасного повідомлення постачальника електроенергії про зміну постачальника та дострокове розірвання договору, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з останнього штрафу в розмірі 289 772,16 грн.

Крім того, із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлені судом обставини свідчать про недоведеність позивачем його вимог, що виключає можливість задоволення позовних вимог на заявлених в позові правових підставах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що в задоволенні позову судом відмовлено, суд залишає судовий збір за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 237- 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" про стягнення 289 772,16 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 23.03.2021.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич