ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

05 квітня 2021 року Справа № 915/348/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «ТРЕЙД-НК» б/н від 30.03.2021 (вх.№4911/21 від 02.04.2021) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «ТРЕЙД-НК»

(54030, м.Миколаїв, вул.Наваринська, буд.2/1, оф.5; ідент.код 41198065;

e-mail:; адреса представника позивача - адвоката Рак В.О.:

АДРЕСА_1; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНД ОИЛ»

(54001, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.72; ідент.код 42020375),

про: стягнення заборгованості у розмірі 307000,0 грн,-

в с т а н о в и в:

18.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «ТРЕЙД-НК» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНД ОИЛ» заборгованість у розмірі 307000,0 грн, яка виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за поставлений товар за договором №2510-1 від 25.10.2020 купівлі-продажу товарів.

Ухвалою суду від 29.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено 22.04.2021.

02.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «ТРЕЙД-НК» звернулося до суду з заявою б/н від 30.03.2021 (вх.№4911/21 від 02.04.2021) про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог 307000,0 грн та судових витрат в розмірі 35605,0 грн, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «БРЕНД ОИЛ» (ідент.код 42020375) та знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ, МФО 380805, та інших рахунках в банках України.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що поновлення порушених прав та виконання рішення суду у цій справі буде неможливим без вжиття заходів забезпечення позову з огляду на те, що відповідач протягом листопада 2020 року - березня 2021 року не сплатив існуючу за спірним договором заборгованість у розмірі 307000,0 грн; та щодо відповідача відкритті провадження в господарських справах щодо стягнення з нього сум заборгованості за виконаними, але не оплаченими договорами, а саме: 15.02.2021 відкрито провадження у справі №915/62/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНД ОИЛ» заборгованості за договором в сумі 11410,71 грн; 15.03.2021 відкрито провадження у справі №915/251/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ФІДЕЯ» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНД ОИЛ» заборгованості за договором поставки нафтопродуктів в сумі 590376,53 грн.

Позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за спірним договором, права позивача були порушені та продовжують порушуватися внаслідок несплати відповідачем належних позивачу грошових коштів.

До того ж, позивач зазначає, що відповідно до даних YouControl станом на 28.02.2021 у власності відповідача знаходилось два транспортних засоби, а за даними YouControl станом на 24.03.2021 у власності відповідача знаходиться же один транспортний засіб, що свідчить про те, що відповідач здійснює заходи з реалізації належного йому майна, а отримані кошти витрачає не на оплату заборгованості, яка виникала перед позивачем.

Позивач вважає, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся.

При розгляді заяви судом взято до уваги наступне.

Відповідно до норм ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Згідно ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд, вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав для забезпечення позову надав оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття запропонованих ним заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Як роз`яснив пленум Вищого господарського суду України у постанові №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд вважає, що подані позивачем докази з Інтернет-платформи YouControl про відчуження транспортного засобу відповідача свідчать про доведеність факту вчинення відповідачем певних дій по реалізація належного йому майна, а наявність у провадженні суду інших справ про стягнення з відповідача грошових коштів на користь інших контрагентів в достатній мірі обґрунтовують твердження заявника, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення у даній справі.

За вказаних обставин, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню у визначений заявником спосіб, оскільки невжиття запропонованих заявником заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись ст.ст.136, 137, 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «ТРЕЙД-НК» б/н від 30.03.2021 (вх.№4911/21 від 02.04.2021) про забезпечення позову, - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог 307000,0 грн та судових витрат в розмірі 35605,0 грн, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «БРЕНД ОИЛ» (ідент.код 42020375) та знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ, МФО 380805, а також інших рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.

3. Ухвала є обов`язковою та набирає законної сили з 05.04.2021 року.

4. Дана ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення державному виконавцю на протязі 3-х років.

За даною ухвалою:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «ТРЕЙД-НК»

(54030, м.Миколаїв, вул.Наваринська, буд.2/1, оф.5; ідент.код 41198065),

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «БРЕНД ОИЛ»

(54001, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.72; ідент.код 42020375).

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва