РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2021Справа № 910/17020/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), 5)

про стягненнягрошових коштів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03 листопада 2020 року року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 07.12.2020 року до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач) про стягнення збитків у вигляді нестачі вантажу на суму в розмірі 16 394, 72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань, зокрема, відповідач допустив незбереження перевезеного вантажу у вигляді вартості втраченого майна, а саме відсутністю вугілля кам`яного бітумінозного марки «Ж», внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзиви відповідачів.

Ч.5 статті 176 ГПК України передбачає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до умов договору № 0103/11606 від 01.11.2017 року з Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» по залізничним накладним №№ 40861338, 40772295 надійшло вугілля марки «Г» у вагонах №№ 61075628 та 53508214, вантажовідправник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шіппінг».

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничній накладній, а саме: у вагоні № 61075628 - 68,05 тон, у вагоні № 53508214 - 65,60 тон. Після прибуття вагону на станцію Авдіївка органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу та встановлена вагова нестача у спірних вагонах, а саме: у вагоні № 61075628 - 1450 кг, у вагоні №53508214 - 6000 кг, складено комерційні акти № 482803/113 від 25.06.2020 р., № 482803/114 від 26.06.2020 р.

Відповідно до комерційного акту № 482803/113: «...Згідно документу значиться вага: нетто 68050 кг, тара 23600 кг. При зважуванні виявилось: брутто 90200 кг, нетто 60800 кг, тара 23600 кг, що менше ваги накладної на 1450кг. Поверхня вантажу на рівні бортів, маркована вапном. Над 1 люком1,0*0,7*0,5м...».

Відповідно до комерційного акту № 482803/114: «...Згідно документу значиться вага: нетто 65600 кг, тара 22500 кг. При зважуванні виявилось: брутто 82100 кг, нетто 59600 кг, тара 22500 кг, що менше ваги накладної на 6000 кг. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10-20 см, маркована вапном. Над 1-5 люками є виїмка 750*350*50 см, в місці виємки маркування відсутнє...».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно статті 25 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.ст.110, 127 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, і матеріальну відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Пункт «а» статті 114 Статуту залізниць України визначає: «Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі...»

Відповідальна нестача розрахована згідно рахунків, наданого постачальником ПРАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Рахунки № 93314097 від 20.06.2020 року та № 93330386 від 18.06.2020 року, наданий ПРАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» повністю відповідають вимогам діючого законодавства, як документ вантажовідправника, оскільки між ПРАТ «АКХЗ» та ПРАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» був укладений договір постачання № 0103/11606, на підставі якого продавець зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити продукцію, яка вказана в специфікаціях на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.3.1 вказаного договору, поставка продукції здійснюється видами транспорту, вказаних у специфікаціях. Продавець зобов`язується поставити продукцію на умовах поставки, вказаних у специфікаціях, відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс у редакції 2010 року. Ціна на продукцію, що поставляється по дійсному договору, вказується у специфікаціях (п.4.1 договору).

Як свідчить специфікація № 247 від 01.11.2017 р. до договору № 0103/11606 ПРАТ «АКХЗ» та ПРАТ «МК «Азовсталь» дійшли згоди у червні 2020 року поставити вугілля марки «Г», виробництва - ТОВ «Розріз Талдинський-Західний», країна походження - Росія, умови поставки - FCA порт «Миколаїв» ст. Миколаїв-Вантажний-експорт Одеської залізниці відповідно до міжнародних правил Інкотермс у редакції 2010 року, вантажоодержувач - ПРАТ «АКХЗ», станція Авдіївка Донецької залізниці.

Згідно з п.9 зазначеної Специфікації датою поставки, переходу ризиків та переходу права власності на продукцію, що продається за цією специфікацією, вважається дата відмітки (електронно-цифрового підпису) станції відправлення про прийняття цієї продукції до перевезення, яке вказане у залізничній накладній.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

В комерційних актах зазначені обставини, що вказують на факт втрати (недостачі) вантажу, який був прийнятий перевізником до перевезення у справному стані та у кількості згідно з накладною.

На підтвердження завданих збитків та як належний доказ оплати рахунків-фактури № 93314097 від 20.06.2020 р., № 93330386 від 18.06.2020 р. про сплату вугільної продукції позивач надав рахунки-фактури № 93314097 від 20.06.2020 р., № 93330386 від 18 6.2020 р., які було закрито шляхом попередньої сплати, платіжне доручення № від 23.07.2020 року, надає завірену копію банківської виписки від 23.07.2020 року.

В свою чергу відповідач заперечує проти позову. Також відповідач послався на ст.115 Статуту залізниць України, в якій зазначено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу Додані до позовної заяви рахунки-фактури № 93330386 від 16.06.2020 року та № 93314097 від 20.06.2020 року видані не відправником, а іншою особою - ПРАТ «МК «Азовсталь». Таким чином, на думку відповідача, вартість втраченого вантажу не підтверджена належними доказами.

Суд не погоджується з доводами відповідача з огляду на те, що матеріали справи містять рахунки-фактури № 93330386 від 18.06.2020 року та № 93314097 від 20.06.2020 року, якими підтверджено вартість вантажу. Вказані рахунки-фактури підписано безпосереднім власником та особою, за чиїм дорученням було укладено договір перевезення.

Отже, вартість вантажу підтверджена належним чином, матеріали справи містять належні докази того, що мала місце нестача вантажу.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 73 , 74, 86, 98, 104, 129, 165, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) суму у розмірі 16 394, 72 грн. та судовий збір у сумі 2102, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Данилова