РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2021Справа № 910/20938/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю., розглянувши матеріали в порядку загального позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зва-Енерго» (03037, м. Київ, вул. Преображенська, буд. 8Б)

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01054, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 31)

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача: Муляр Є.Г. - адвокат;

від відповідача: Найден І.О. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Зва-Енерго» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 24.12.2020 року до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 15 086 818, 36 грн. за поставлений товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором поставки № 53-129-01-18-01510 від 13.08.2020 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач в повному обсязі не сплатив позивачу грошові кошти за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за даним правочином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/20938/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 03.02.2021 року.

01 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

03.02.2021 року в підготовчому засіданні оголошено перерву на 24.02.2021 року.

09 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

15 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.02.2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.03.2021 року.

У судове засідання 17.03.2021 року з`явились представники сторін.

Представник позивача наполягав на задоволенні позову, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зва-Енерго» було укладено договір поставки № 53-129-01-18-01501 відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та сплатити щити силові та шинопроводи виробництва ТОВ «ЕКСТРІМ ЛТД» для потреб ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору його сума становить 17 210 424, 00 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 5.10. Договору, належне виконання Постачальником свого зобов`язання щодо поставки продукції відповідної якості та кількості підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі продукції.

Позивачем виконано взяті на себе зобов`язання щодо здійснення постачання продукції в повному обсязі на всю суму Договору, що підтверджується наступними документами: видатковою накладною від 29.08.2018 року №РН-0000007 та актом приймання-передачі ТМЦ від 03.09.2018 року №4086 на суму 3 926 040, 00 грн. з ПДВ (654 340, 00 грн. - ПДВ) - оплачений;видатковою накладною від 04.10.2018 року №РН-0000009 та актом приймання-передачі ТМЦ від 10.10.2018 року №4128 на суму 8 475 432,00 грн. з ПДВ (1 412 572, 00 грн. - ПДВ); видатковою накладною від 15.10.2018 року № РН-0000010 та актом приймання-передачі ТМЦ від 17.10.2018 року №4140 на суму 2 101 104,00 грн. з ПДВ (350 184, 00 грн. - ПДВ); видатковою накладною від 15.10.2018 року № РН-0000011 та актом приймання-передачі ТМЦ від 17.10.2018 року №4141 на суму 2 707 848,00 грн. з ПДВ (451 308, 00 грн. - ПДВ).

Відповідно до п.4.2 Договору, оплата продукції проводиться Покупцем шляхом перерахування коштів протягом 30 робочих днів з моменту підписання сторонами акту (актів)приймання-передачі продукції.

Згідно п.4.3 Договору, оплата Покупцем частини вартості поставленої партії продукції, розмір якої відповідає сумі податку на додану вартість, здійснюється виключно після надання Постачальником податкової накладної (розрахунку коригувань), оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених податковим кодексом України випадках та порядку.

Продукція поставлена згідно актів приймання - передачі ТМЦ від 10.10.2018 року №4128, від 17.10.2018 року №4141 та від 17.10.2018 року №4140 залишається неоплаченою.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що на сьогоднішній день зі сторони Відповідача існує прострочена заборгованість (сума основного боргу) за вказаним Договором, яка складає 13 284 334 грн. з ПДВ.

Відповідач не заперечував проти факту поставки товару, проте послався на відсутність джерел фінансування для погашення заборгованості, просив в позові відмовити.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 статті 551 Цивільного кодексу України зазначено, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормами статті 193 ГК України, статті 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, суд вважає його арифметично правильним, таким, що відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Суд дослідив матеріали справи і дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач не надав доказів сплати поставленого товару в повному обсязі.

У поданому відзиві відповідач просив суд зменшити розмір 3% річних до 0,1%, у в`язку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.04.2020 року № 914/479/19 вимоги частини 2 ст. 625 ЦК України мають імперативний характер.

Цією правовою нормою передбачено можливість сторін у договорі лише змінювати розмір процентів річних.

У даному випадку сторонами під час укладення договору не було уточнено розміру річних, а залишено їх на мінімальному рівні, що передбачений положеннями ЦК України.

Крім того суд зауважує, що нарахування 3% річних має компенсаційний характер, а не штрафний, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Враховуючи викладене, суд не вбачає об`єктивних підстав для зменшення розміру 3% річних та вважає, що відповідач має сплатити борг позивачу з урахуванням ст. 625 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 551, 610, 611, 625,629,655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 232 ГК України, ст.ст. 33, 34, 73 , 74, 86, 98, 104, 129, 165, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зва-Енерго» (03037, м. Київ, вул. Преображенська, буд. 8Б; ) 13 284 384, 00 грн. суми основного боргу, 734 932, 13 грн. 3% річних, 1 067 502, 23 грн. інфляційних втрат та 226 302, 28 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.04.2021 р. (у зв`язку з перебуванням судді Данилової М.В. у відпустці та на лікарняному).

Суддя М.В. Данилова