УХВАЛА

31 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/3469/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.,

перевіривши касаційну скаргу акціонерного товариства "ВТБ Банк" та додані до неї матеріали

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021

та рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2020

у справі № 904/3469/20

за позовом Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

до акціонерного товариства "ВТБ Банк" та товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"

про стягнення 168 018,16 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ "ВТБ Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 та рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі № 904/3469/20, разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження та клопотанням про зупинення виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі № 904/3469/20.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі № 904/3469/20 позов задоволено частково: стягнуто з АТ "ВТБ Банк" на користь Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції кошти у розмірі 168 018,16 грн. та 2 520,27 грн. судового збору за подання позову; в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" в позові відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 апеляційну скаргу АТ "ВТБ Банк" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі № 904/3469/20, залишено без змін.

Здійснивши перевірку касаційної скарги АТ "ВТБ Банк" та доданих до неї матеріалів на відповідність вимогам ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Законом України "Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-ІХ внесені зміни до ГПК України, які набрали чинності з 08.02.2020.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 5 ст. 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 12 ГПК України, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення суми 168 018,16 грн, а оскільки зазначена сума є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн), то у розумінні ГПК України справа № 904/3469/20 є малозначною.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до вимог п.п. «а»-«г» п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії господарських справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм та наявності обставин конкретної справи, передбачених підпунктами «а» - «г» п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Аналіз наведених вище вимог закону дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у малозначних справах після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи» тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Разом з тим, визначені підпунктами «а»-«г» п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України випадки для відкриття касаційного провадження є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип «правової визначеності».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а»-«г» п.2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип «правової визначеності».

Однак, касаційна скарга АТ "ВТБ Банк" не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів «а»-«г» п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, а суд з власної ініціативи таких підстав не вбачає, а зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, і в цілому до заперечення результату розгляду справи судом, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі не вбачається.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому, до заперечення результату розгляду справи судом,однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на судове рішення , що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "ВТБ Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 та рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі № 904/3469/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "ВТБ Банк", то клопотання про зупинення виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі № 904/3469/20 та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегією суддів не розглядаються.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 12, ст. ст. 163, 234, 235, 287, 293 ГПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "ВТБ Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 та рішення господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі № 904/3469/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя- Ткаченко Н.Г.

Судді- Жуков С.В.

Огороднік К.М.