ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/151/21

Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/151/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (вул. Одарія, №1, м. Одеса, 65033; поштова адреса: вул. Чорноморського козацтва, № 23, м. Одеса, 65003 )

до відповідача: Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (вул. Садова, № 33, с. Петродолинське, Овідіопольський р-н, Одеська область, 67810, )

про стягнення 11 828,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про стягнення 11828,55 грн. заборгованості за поставлений у лютому 2020 року природний газ поза межами дії Договору № 020034-БТ(19) від 25.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 674 від 18.05.2017р., та Закону України «Про ринок природного газу» №T329-VIII від 09.04.2015р. ТОВ «Одесагаз-Постачання» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

Так, позивач вказує, що 25.01.2019р. ТОВ «Одесагаз-Постачання» та Петродолинська сільська рада Овідіопольського району Одеської області укладено договір № 020034-БТ(19) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій). В подальшому до зазначеного Договору укладені додаткові угоди № 1 від 22.10.2019р., № 2 від 24.12.2019р., № 3 від 24.12.2019р. та № 4 від 24.12.2019р.

Згідно умов Договору, він набрав чинності з дня його підписання та укладений у частині постачання природного газу на термін до 31 січня 2019 року, а у частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як зазначає позивач, вартість послуг по Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу та складає 327 437,70 грн., а пунктом 3.10. (в редакції додаткової угоди № 2 від 24.12.2019р.) Договору було передбачено, що постачальник здійснює постачання 32,251 тис.м3 природного газу на протязі року.

Для проведення процедури закупівлі на початку 2020р. продовжено термін дії Договору до 31.03.2020р. та збільшено суму договору на 65 487,54грн. що не перевищує 20% суми, визначеної у договорі, укладеному у попередньому році.

На виконання умов Договору, ТОВ «Одесагаз-Постачання» поставило в пункти споживання Петродолинської сільради у січні грудні 2019 року і січні - лютому 2020 року природний газ на загальну суму 410 516,14 грн.

Як стверджує позивач, Петродолинська сільрада за період з 01.01.2019р. по 10.01.2021р. сплатила ТОВ «Одесагаз-Постачання» 438 800.44 грн. з яких: 45 875,20 грн. сплачені 25.01.2019р. в рахунок поставленого газу за Договором № 020034(2018)-БТ від 07.03.2018р.; 3188.43 грн. сплачені 23.10.2019р. в рахунок оплати збитків; 389 736,81 грн. сплачені як оплата за Договором № 020034-БТ(19) від 25.01.2019р.

Крім того, за твердженням позивача, кошти у сумі 8950,78грн., які сплачені за Договором № 020034(2018)-БТ від 07.03.2018р. на підставі листа Петродолинської сільради від 20.03.2019р. зараховані в оплату за спожитий природний газ за Договором № 020034-БТ(19) від 25.01.2019р.

Так, позивач стверджує, що Петродолинська сільська рада Овідіопольського району Одеської області за послуги за Договором № 020034-БТ(19) від 25.01.2019р. сплатила 398 687,59грн.

Проте, станом на 19.01.2021р. за Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області обліковується заборгованість за поставлений у лютому 2020р. природний газ на суму 11 828,55грн. поза межами дії Договору № 020034-БТ(19) від 25.01.2019р.

Відповідач в порушення Правил постачання природного газу, затверджених Постановою №2496 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р., не обмежив та не припинив споживання природного газу, коли перевищив у лютому 2020р. зазначений в Договорі обсяг газоспоживання. Водночас, позивач наголошує, що відключення від газопостачання Петродолинської сільради в опалювальний період, могло викликати погіршення епідеміологічного стану на території Одеської області та порушити забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, а саме захисту здоров`я, життя га власності населення, що визначено п.4 ч.3 ст.11 Закону України «Про ринок природного газу».

Враховуючи викладене, на переконання позивача, відповідач своїми діями порушив права та законні інтереси ТОВ «Одесагаз-Постачання», у зв`язку з чим останнє на підставі п.2 ст. 4 ПІК України звернулось до господарського суду.

Відповідача відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021р. позовна заява вх.№160/21 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. прийнято позовну заяву (вх.№160/21) до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу №916/151/21 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлений належним чином 02.02.2021р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ухвали суду від 27.01.2021р. (вх. № 4190/21 від 04.02.2021р.)

Стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи, суд відзначає, що копію ухвали про відкриття провадження по справі була направлена на юридичну адресу відповідача, яка отримана останнім 03.02.2021р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлень (вх. № 4394/21 від 08.02.2021р.).

Отже, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення учасників про розгляд даної справи.

Згідно з ч.ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

29.03.2021 року судом було постановлено рішення в нарадчій кімнаті у відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, без його проголошення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

25.01.2019р. між ТОВ «Одесагаз-Постачання» (Постачальник) та Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (Споживач) укладено договір № 020034-БТ(19), у відповідності до п.п. 2.1, 2.3 якого Постачальник постачає Споживачеві наступний предмет закупівлі: природний газ класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09120000-6 - Газове паливо (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах передбачених даним Договором. Газ, що передається за Договором, використовується виключно для власних потреб або в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до п. 2.4. поштові адреси точок комерційного (-их) вузла (-ів) обліку Споживача: Одеська область, Овідіопольський район, с. Петродолинське, Петродолинська сільська рада, вул. Садова, 33; Дитячий садок «Вербичка», провулок Шкільний, 2а.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.6 Договору місячний обсяг постачання природного газу до пунктів призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Приймання передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі природного газу, що оформлюється на підставі даних кожного комерційного вузла обліку та є невід`ємними частинами цього Договору і є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 3.10 Договору, річний плановий обсяг постачання газу до 33,259 тис. куб. м.

Вартість послуг по Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу і складає 426 347,12 грн. (п.5.4 Договору).

Положеннями п. 5.5.1 Договору передбачено, що у разі оплати замовлених обсягів газу до початку місяця поставки, Споживач зобов`язується сплатити вартість запланованого обсягу природного газу (номінації) не пізніше ніж за 5 (п`ять) діб до початку розрахункового періоду. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунку-фактури та акту приймання передачі природного газу. У разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача протягом одного місяця з дня отримання вимоги. У разі наявності заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно з п. 6.3 договору Споживач зобов`язується, серед іншого, виконувати умови договору, а саме оплачувати Постачальнику вартість природного газу згідно з умовами договору; дотримуватись дисципліни споживання природного газу пунктах призначення в обсягах та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 12.1 договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2019р., а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

Між сторонами по справі було укладено низку додаткових угод, а саме № 1 від 22.10.2019р., № 2 від 24.12.2019р., № 3 від 24.12.2019р., № 4 від 24.12.2019р.

При цьому, у додатковій угоді №3 від 24.12.2019р., встановлено, що керуючись ч. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями) від 25.12.2015р. № 922-VIIІ, п. 12.2. розділу ХІІ "Строк дії Договору та інші умови", сторони домовились продовжити дію Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році. Сторони домовились продовжити термін дії Договору до 31.03.2020р.».

Позивач вказує, що на виконання умов Договору, ТОВ «Одесагаз-Постачання» поставило в пункти споживання Петродолинської сільради у січні грудні 2019 року і січні - лютому 2020 року природний газ на загальну суму 410 516,14 грн.

Петродолинська сільська рада за період з 01.01.2019р. по 10.01.2021р. сплатила ТОВ «Одесагаз-Постачання» 438 800,44 грн., з яких :

- 45 875,20 грн. сплачені 25.01.2019р. в рахунок поставленого газу за Договором №020034(2018)-БТ від 07.03.2018р.. що підтверджується написом в призначення платежу;

- 3188,43 грн. сплачені 23.10.2019р. в рахунок оплати збитків, що підтверджується листом Петродолинської сільради від 23.10.2019р.;

- 389 736,81 грн. сплачені як оплата та Договором № 020034-БТ(19) від 25.01.2019р.

Крім того, кошти у сумі 8950,78 грн., які сплачені за Договором № 020034(2018)-ВТ від 07.03.2018р. на підставі листа Петродолинської сільради від 20.03.2019р. зараховані в оплату за спожитий природний газ за Договором № 020034-БТ(19) від 25.01.2019р.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору №020034-БТ(19) від 25.01.2019р. позивач у лютому 2020 року поставив природний газ на загальну суму 32 756,16 грн. у обсязі 4,680 тис. м3, про що свідчать наявний у справі акт прийому-передачі природного газу від 29.02.2020р.

Так, за відповідачем рахується заборгованість за поставлений у лютому 2020р. природний газ на суму 11828,55 грн.

Під час розгляду справи відповідачем доказів погашення заборгованості суду не надано, будь-яких заперечень на спростування доводів позивача відповідачем, також, не надано.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2019р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №020034(19)-БТ на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) на виконання якого позивач зобов`язався поставити відповідачу газ природний, за кодом ДК 021:20-6 (газове паливо) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити газ позивачу.

Вищезгаданий акт приймання передачі природного газу та технічні акти підписані представником Петродолинської сільради, а також скріплені печаткою Ради.

Позивачем прийняті на себе за договором зобов`язання щодо постачання відповідачу природного газу були виконанні у повному обсязі. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оплата вартості спожитого природного газу у повному обсязі здійснена не була, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед позивачем в лютому 2020 р. у сумі 11 828,55 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, що має наслідком задоволення позовних вимог ТОВ «Одесагаз-постачання».

Так, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За умовами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд констатує, що докази надані позивачем, є більш вірогідними для встановлення обставини порушення відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу, відповідачем не спростовано факту отримання ним в лютому 2020 року природного газу та підписання актів приймання передачі газу та обставина несплати його вартості ним не заперечується.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-постачання» є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-постачання» про розподіл судових витрат у справі слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений за їх взаємною домовленістю.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи є їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. судом визначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката позивач подав до справи довіреність №21/р8-21-004 від 02.01.2021р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД №003617 від 16.01.2019р., договір про надання правової (правової) допомоги №131(2019) від 01.04.2019р., додаток до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.09.2020р., платіжне доручення №1398 від 12.01.2021р. про сплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. та акт приймання-передачі виконаних робіт від 02.02.2021р.

Однак, з огляду на те, що такі витрати у сумі 6 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг при розгляді справи, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь відповідача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд зазначає, що аналогічна позиція викладена в постанові Верхового суду від 24.01.2019р. по справі №910/15944/17.

Керуючись ст.ст.13, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (вул. Садова, № 33, с. Петродолинське, Овідіопольський р-н, Одеська область, 67810, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (вул. Одарія, №1, м. Одеса, 65033; поштова адреса: вул. Чорноморського козацтва, № 23, м. Одеса, 65003 ) суму заборгованості в розмірі 11 828 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 55 коп., судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та витрат на професійну правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29 березня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський