ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2352/19 (911/3724/20)

за позовною заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроторг-2015» (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 7-В, оф. 8; )

до відповідача Приватного підприємства «Охоронна фірма «Глєб» (49000, м. Дніпро, вул. Яружна, буд. 71; )

про стягнення 90373,99 грн.

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2352/19

за заявою Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд 5А; )

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроторг-2015» (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 7-В, оф. 8; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

Без виклику представників учасників у справі.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2352/19 за заявою ГУ ДПС у Київській області про банкрутство ТОВ «Украгроторг-2015».

Постановою Господарського суду Київської області від 03.12.2019 визнано банкрутом ТОВ «Украгроторг-2015» та відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором Банкрута призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.

На даний час у справі триває ліквідаційна процедура.

24.12.2020 до суду надійшла позовна заява ліквідатора ТОВ «Украгроторг-2015» від 11.12.2020 № 02-73/119 (вх. № 3775/20) до Відповідача ПП «Охоронна фірма «Глєб» про стягнення заборгованості у сумі 90373,99 грн.

Ухвалою суду від 29.12.2020 відкрито провадження щодо розгляду вказаної позовної заяви, за правилами спрощеного позовного провадження у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2352/19 про банкрутство ТОВ «Украгроторг-2015»; встановлено процесуальні строки сторонам для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень; за клопотанням Позивача витребувано від Відповідача оригінал для огляду та належним чином засвідчену копію для залучення до матеріалів справи договору купівлі-продажу № Т01/07/15/1 від 01.07.2015; витребувано від ГУ ДПС у Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи податкових декларацій з податку на додану вартість по ПП «Охоронна фірма «Глєб» () за липень та серпень 2015 року (звітний період) разом з додатком 5 (розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів).

Вказана ухвала суду від 29.12.2020 отримана представником Позивача нарочно 04.01.2021.

В той же час, поштове відправлення суду № 350 (копія ухвали від 29.12.2020, адресована ПП «Охоронна фірма «Глєб»), повернулось до суду без вручення з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».

Ухвала суду від 29.12.2020 була опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 04.01.2021. Отже судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення учасників у справі про дане судове провадження.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Враховуючи, що Відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності та ухвала суду від 29.12.2020 направлена судом рекомендованою кореспонденцією за належною адресою Відповідача згідно інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також те, що ухвала суду була оприлюднена в ЄДРСР, суд дійшов висновку, що Відповідач вважається належним чином повідомленим про дане судове провадження.

20.01.2021 до суду надійшов лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області від б/№, б/дати (вх. № 1336/21) з доданими доказами на виконання вимог ухвали суду від 29.12.2020.

Судом встановлено, що Відповідач протягом встановленого ухвалою суду від 29.12.2020 строку не скористався правом на подання відзиву на позов, вимоги ухвали суду від 29.12.2020 про надання витребуваних доказів Відповідачем не виконано.

Враховуючи викладене вище розгляд справи здійснюється судом згідно матеріалів позовної заяви, а також доказів, наданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області на виконання вимог ухвали суду від 29.12.2020.

Судом встановлено, що сторонами справи не подавалися до суду заяви в порядку ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Узагальнені доводи Позивача є наступними.

За результатом аналізу податкової звітності Боржника, зокрема податкової накладної від 30.07.2015 № 3, а також аналізу виписки з банківського рахунку Боржника ліквідатором встановлено, що Боржником у липні 2015 року було реалізовано на користь ПП «Охоронна фірма «Глєб» товар на загальну суму 98232,60 грн з ПДВ на підставі договору від 01.07.2015 № Т01/07/15/1, однак вказаний товар було оплачено Відповідачем частково, в розмірі 7858,61 грн, отже заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 90373,99 грн.

Крім цього ліквідатор зазначив, що у нього відсутній примірник договору від 01.07.2015 № Т01/07/15/1 та будь-які інші первинні документи, на підставі яких здійснювалась поставка товару, за виключенням податкової накладної № 3 від 30.07.2015, наданої ліквідатору органом ДПС. Вжиті ліквідатором Банкрута заходи щодо отримання бухгалтерської документації Боржника від попереднього керівництва Боржника виявились безрезультативними.

Вимога ліквідатора Банкрута до Відповідача про надання первинних документів щодо прийняття товару від ТОВ «Украгроторг-2015» та погашення заборгованості за поставлений товар залишена Відповідачем без реагування.

На підставі викладеного Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з Відповідача заборгованість щодо оплати поставленого товару.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2, 8 ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий серед іншого зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію. Під час виконання повноважень арбітражний керуючий має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, що міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Частиною 1 статті 61 КУзПБ встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю.

Як вже вказано вище, постановою Господарського суду Київської області від 03.12.2019 визнано банкрутом ТОВ «Украгроторг-2015» та відкрито його ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.

За результатом аналізу податкової звітності Банкрута та руху коштів по банківському рахунку ліквідатором встановлено, що ТОВ «Украгроторг-2015» у липні 2015 року було поставлено на користь ПП «Охоронна фірма «Глєб» товар на загальну суму 98232,60 грн на підставі договору від 01.07.2015 № Т01/07/15/1.

Крім цього, на виконання ухвали суду від 29.12.2020 ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано копію податкової декларації з ПДВ з додатком 5 розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, що подавалися Відповідачем за липень 2015 року, в якій відображено факт формування податкового кредиту за відповідною господарською операцією.

У зв`язку з тим, що попереднім керівництвом Боржника не було передано арбітражному керуючому Демчану О.І. бухгалтерської документації Боржника, ліквідатор Банкрута звернувся до Відповідача з вимогою від 26.02.2020 № 02-73/61 про перерахування коштів та надання копій документів, на підставі яких Відповідач приймав товар від Позивача, однак вказана вимога залишена Відповідачем без реагування.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з відсутністю у ліквідатора Банкрута первинних бухгалтерських документів щодо здійснення між сторонами відповідних господарських операцій, на підтвердження факту здійснення поставки Боржником товару Відповідачу ліквідатор посилається тільки на податкову накладну, яка надана органом ДПС на запит ліквідатора та зауважує, що Відповідачем сформовано податковий кредит за даною господарською операцією, що додатково свідчить про отримання товару від ТОВ «Украгроторг-2015». Крім цього зазначає про часткову оплату Відповідачем поставленого товару у сумі 7858,61 грн (платіж від 18.08.2015), що на думку Позивача свідчить про визнання Відповідачем обставин поставки товару та наявності обов`язку щодо його оплати.

Ліквідатор просить врахувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, зокрема відносно того, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Відповідно до частин 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вже зазначено вище, на підтвердження поставки товару Позивачем надано тільки податкову накладну від 30.07.2015 № 3. В податковій накладній міститься посилання на договір купівлі-продажу від 01.07.2015 № Т01/07/15/1.

Позивачем не надано договору купівлі-продажу від 01.07.2015 № Т01/07/15/1 та будь-яких інших первинних документів на підтвердження виконання сторонами зобов`язань за відповідним договором, що унеможливлює дослідження судом істотних умов договору, у т.ч. строку та порядку розрахунків за договором. Обставини щодо часткової оплати Відповідачем у серпні 2015 року товару також не надають можливості встановити строк та порядок розрахунків за договором.

Суд зазначає, що податкова накладна як доказ може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, на яку посилається Позивач.

Враховуючи все викладене вище, зокрема ненадання Позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження поставки товару за договором від 01.07.2015 № Т01/07/15/1, за виключенням податкової накладної від 30.07.2015 № 3, яка, як встановлено вище, не може бути єдиним доказом на підтвердження факту поставки товару, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2102,00 грн покладаються Позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення та підписання рішення 29.03.2021.

Суддя С.Ю. Наріжний