ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/298/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача Аскерова К.С. (довіреність №1114 від 11.09.2020р.);

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск,1, )

до відповідача акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення 16 598,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Одеської області 08.02.2021р. надійшла позовна заява (вх. №314/21) товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця про стягнення збитків, завданих недостачею вантажу, у розмірі 16 598,40 грн., а також суми судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час здійснення відповідачем перевезення вантажу - кукурудзи, що була відвантажена насипом у вагоні №95375309, виявлено невідповідність маси брутто вантажу, а саме: виявлено ознаки нестачі вантажу у розмірі 2 500 кг.

Наявність нестачі вантажу пояснюється встановленими під час проведення експертизи обставинами, зокрема, актом експертизи РТПП Миколаївської області № 120-0970 від 14.10.2020 р., з якого вбачається, що 14.10.2020р. щодо вагону № 95375309 було розпочато приймання вантажу та встановлено, що на третьому розвантажувальному бункері від сходин зі сторони штурвалів, в місці з`єднання кришки люку до корпусу бункера є зазор довжиною 20 см, у якому видно затиснуті і роздавлені зерна кукурудзи, в місці зазору виявлено механічний вплив на кришку люка у вигляді темного сліду, який різко відрізняється відтінком кольору. Крім того, після зняття пломб було виявлено, що у вагоні між третім та четвертим люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) на довжині близько 3,50 м та завглибшки візуально до 0,60 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік третього розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами кукурудзи, та механічний вплив.

Позивач вважає, що наявність зазору, поглиблення у вигляді воронки (порожнини) у завантажувальному люці вагону, не передбачених технічною конструкцією вагону, свідчать про технічну несправність (пошкодження) вищевказаного вагону та можливість доступу до вантажу в процесі перевезення та про течію вантажу (виникнення нестачі) саме під час його перевезення, у зв`язку з чим саме перевізник має нести відповідальність за нестачу вантажу.

Згідно здійсненого позивачем розрахунку вартість нестачі вантажу, що підлягає відшкодуванню, складає 16 598,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.02.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/298/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.03.2021р.

03.03.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№5966/21).

04.03.2021р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №6123/21), в якому відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідач вказує, що 09.10.2020р. о 12:00 вагон №95375309 було подано під вивантаження на під`їзну колію ТОВ СП «Нібулон», на якій відповідач передав, а позивач прийняв вагони, що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів №1007, підписаною представником позивача без зауважень, що свідчить про прийняття ТОВ СП «Нібулон» технічно справного вагону з цілісними ЗПП. Технічна справність вагона також підтверджується комерційним актом №415207/224 та актом про технічний стан вагона №142 від 14.10.2020р.

Відповідач також вказує на відсутність підстав для перевірки кількості і стану вантажу при його видачі згідно ст. 52 Статуту залізниць України та наявності підстав для звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу в силу п. А ст. 111 Статуту залізниць України, зважаючи на те, що вантаж надійшов у непошкодженому вагоні з непошкодженими пломбами відправника.

Відповідач також заперечує проти здійсненого позивачем розрахунку ціни претензії, оскільки довідкою позивача засвідчується вартість вантажу станом на дату його видачі 09.10.2021р., а не на дату його відправлення, що суперечить положенням п. А ч. 1 ст. 114 та ч. 2 ст. 115 Статуту залізниць України. Окрім цього, довідка про вартість вантажу від 02.02.2021р. №1452/3-21/27 не підтверджена жодним первинним документом та є неналежним та недопустимим доказом, на думку відповідача.

Окрім цього, відповідач заперечує проти прийняття акту експертизи від 14.10.2020р. №120-0970 як належного та допустимого доказу, вказуючи, що при проведенні експертизи представник торгово-промислової палати вийшов за межі наданих йому повноважень, надаючи оцінку щільності закриття люків, без зазначення рівня освіти та спеціальності експерта Гончаренко С.В., відомості про якого відсутні в Реєстрі атестованих судових експертів, без посилання на норми законодавства, на підставі яких складено висновок, та без вказівки про підготовку висновку для подання до суду. Вказані обставини також виключають можливість покладання витрат за проведення експертизи на відповідача у випадку задоволення позовних вимог.

04.03.2021р. до суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи (вх. №6135/21).

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2021р. розгляд справи по суті відкладено на 01.04.2021р., про що сторін повідомлено в порядку ст. 120 ГПК України.

16.03.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №7233/21), в якій останній вказує, що відповідачем не спростовано презумпцію вини перевізника у недостачі вантажу. Технічна несправність вагону мала прихований характер та виникла у процесі перевезення вантажу, що є підставою для покладання відповідальності за недостачу на перевізника. Позивач вважає, що у комерційному відношенні спірний вагон є справним, а зазор та сторонні предмети у розвантажувальних люках вагону, які не передбачені його технічною конструкцією та/або інші ушкодження вагону, про які зазначено у позовній заяві та встановлені відповідними доказами, свідчить про його технічну несправність, що виникла під час перевезення вантажу.

Позивач також вказує, що висновок РТПП Миколаївської області є належним та допустимим доказом у справі, оскільки право на проведення такої експертизи передбачено ч.1 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Порядок проведення товарознавчих експертиз (у тому числі експертиз з визначення кількості) визначено у відповідній Методиці проведення товарознавчих експертиз експертами торгово-промислових палат України, а усі експерти відділу експертиз РТПП Миколаївської області включені до реєстру експертів системи «ТПП ЕКСПЕРТ Україна».

В даному випадку предметом експертного дослідження РТПП Миколаївської області було дослідження технічного стану вагону, визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішній огляд вагона, в якому було виявлено нестачу вантажу та визначення розміру нестачі. Жодних висновків про якісні характеристики чи причини нестачі наданий позивачем акт експертизи не містить.

Стосовно визначення вартості вантажу, позивач посилається на п. 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», де вартість вантажу визначається, серед іншого, на підставі довідки вантажовідправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером. В даному випадку, вартість вантажу підтверджується довідкою від 02.02.2021р. №1452/3-21/27, а ціна відшкодування має визначатись, виходячи з цін у м. Миколаєві, а не на станції відправлення вантажу, та станом на день пред`явлення позову, що відповідає положенням ч. 3 ст. 225 ГК України.

23.03.2021р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відзив (вх. №7976/21), в яких відповідач наголошує, що відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення.

Так, пам`ятка №1007 про подавання вагону №95375309 під вивантаження була підписана представником позивача 09.10.2020р. о 12:00, а телеграма від позивача з проханням прийняти участь у перевірці маси вантажу зазначеного вагону була надіслана на станцію 09.10.2020р. о 14:35, тобто через 2,5 год. після отримання вагону та його забирання на власну територію, де відповідальність за збереження вантажу несе позивач.

Відповідач вважає, що наявність зазору довжиною 20 см., у якому затиснуті і роздавлені зерна кукурудзи та факт виявлення механічного впливу на кришку люка у вигляді темного сліду неможливо віднести до несправностей вагону прихованого характеру.

Відповідач також вказує, що експертиза РТПП Миколаївської області проведена з порушенням п. 30 Правил видачі вантажів та вимог Методики.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст 115, п. Б ст. 130 Статуту, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів, що випливають з недостачі, має одержувач, за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу, однак таких доказів позивачем не надано.

31.03.2021р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення (вх. №8793/21), в яких позивачем повторно обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, спростовуються доводи відповідача щодо неналежності акту експертизи РТПП Миколаївської області, оскільки останній наданий в межах компетенції експерта, ґрунтується на методичних рекомендаціях та результатах дослідження(зовнішнього огляду вагона та його переважування), чіткий, логічний, послідовний та узгоджується з іншими фактичними даними у справі.

Позивач також вказує, що листом №50.1-36/1260 від 22.11.2019р. завод-виробник вагонів-зерновозів підтвердив, що всі розвантажувальні прилади мають забезпечувати щільне прилягання кришок до розвантажувальних отворів та повинні мати ущільнення розвантажувальних люків, не допускаючи просипання вантажу, зазори між кришкою розвантажувального люка та горловиною бункера не допускаються. Вагони зі щілинами, зазорами та іншими сторонніми предметами у розвантажувальному люці, які допускають втрату вантажу, являються технічно несправними та не допускаються в експлуатацію.

Також, 31.03.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (№8794/21) у зв`язку із продовженням карантину на території України до 30.04.2021р. та віднесення території м. Одеси, Одеської області, м. Миколаєва та Миколаївської області до червоного рівня протиепідемічної безпеки та виявлення численних випадків захворювання на коронавірусну інфекцію, з огляду на що позивач позбавлений можливості направити свого представника в судове засідання та просить суд відкласти розгляд справи №916/298/21 на дату поза межами встановленого Кабінетом Міністрів України карантину не раніше 30.04.2021р.

В судовому засіданні 01.04.2021р. протокольною ухвалою суду від 01.04.2021р. у задоволенні клопотання позивача (вх. №8794/21) відмовлено, з огляду на те, що ухвалою Господарського суду Одеської від 15.02.2021р. учасників справи повідомлено про наявність в Господарському суді Одеської області технічної можливості проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та в приміщенні суду відповідно до ст. 197 ГПК України, та позивач не був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак наданим правом не скористався.

Разом з тим, під час розгляду справи позивачем до Господарського суду Одеської області були надані усі заяви по суті справи, передбачені ч.2 ст.161 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість винесення рішення в даному судовому засіданні, за відсутності представника позивача, з огляду на недопущення затягування розгляду справи та дотримання встановлених процесуальним законом строків розгляду справи.

В судовому засіданні 01.04.2021р. представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, визначених у заявах по суті справи.

01.04.2021р. в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступні обставини.

01.10.2020р. ТОВ СП «Нібулон», що є вантажовідправником та вантажоодержувачем, на підставі замовлення від 15.06.2020р. №14291113/2020-00054 завантажено на станції відправлення Скороходово до станції призначення Миколаїв-Грузовий 14 вагонів насипом зерно кукурудзи. Маса вантажу визначена відправником в розмірі 915 500 на вагонних вагах (150т), заводський №208 тензометричні «Білат-В2-150-Н», що вбачається з накладної за №43552736.

Згідно відомості вагонів №43552736 від 01.10.2020р., маса вантажу у вагоні №95375309 становить 63200 кг., власник вагону Філіал «ЦТЛ» АТ «Укрзалізниця».

Як вбачається з графи 51, 52, 53 накладної, зазначений вантаж прибув на станцію призначення Миколаїв-Вантажний 09.10.2020р. та був розкредитований представником ТОВ СП «Нібулон» 09.10.2020р. о 01:34.

09.10.2020р. вагони, серед яких і вагон №95375309, передані представнику ТОВ СП «Нібулон» Сметана Б.В. о 12:00, про що складено пам`ятку №1007 про подавання вагонів.

09.10.2020р. позивач направив телефонограму за вих.№09-2/35 начальнику станції Миколаїв-Вантажний з проханням прийняти участь у перевірці маси вантажу вагона №95375309 та скласти комерційний акт.

Листом від 09.10.2020р. №621/М станція Миколаїв-Вантажний повідомила про відсутність підстав для комісійної видачі вагона.

10.10.2020р. позивачем направлено скаргу начальнику «Дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» на відмову у складанні комерційного акту.

Листом від 13.10.2020р. №ДН-07/660 повідомлено позивача про задоволення скарги на відмову у складанні комерційного акту та 14.10.2020р. позивач телефонограмою №14-1/35 повідомив начальника станції Миколаїв-Вантажний про те, що приймання вантажу буде проводитись 14.10.2020р. за участю експерта РТПП Миколаївської області.

14.10.2020р. о 12:43 складено акт, з якого вбачається, що при перевірці фактична маса при зважуванні вагона №95375309 виявилась меншою на 2500 кг. Акт підписано вагарем ОСОБА_1 , прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_2 , змінним майстром ОСОБА_3 , РТПП ОСОБА_4 .

Окрім цього, 14.10.2020р. складено комерційний акт №415207/224, з якого вбачається, що вагон №95375309 вантажопідйомністю 65,0 т, прибув 09.10.2020р. без виявлених пошкоджених пломб, у справному стані, про що складено акт №142. При перевірці виявлено, що вага нетто на 2500кг менше документа. Акт підписано ДСЗМ Кратасюк О.О., ДСМ Ряба Ю.В., агентом комерційним ОСОБА_5 , вантажоодержувачем ОСОБА_2 із зауваженнями (лист №13771/3-20 від 20.10.20р.).

За замовленням ТОВ СП «Нібулон» експертом регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Гончаренко С.В. проведено експертизу, на вирішення якої поставлено завдання з визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішній огляд вагона, результати якої оформлено актом експертизи №120-0970 від 14.10.2020р. Експертизою встановлено: експерту для комісійного огляду і перевантажування замовником експертизи пред`явлений залізничний вагон (хопер) №95375309, завантажений зерном кукурудзи, згідно залізничної накладної масою нетто 63200 кг.

При огляді опломбування встановлено, що вагон опломбований непорушеними запірно-пломбувальними пристроями з відтиском: «Варта, Універсал М, УЗ, номери ЗПП, відтиск відповідає даним, вказаним у накладній. На металевій плашці значиться: «Скороходово ТОВ СП «Нібулон».

При зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів встановлено, що на третьому розвантажувальному бункері від сходин зі сторони штурвалів в місці з`єднання кришки люку до корпусу бункера є зазор довжиною 20 см, в якому видно затиснуті і роздавлені зерна кукурудзи, в місці зазору виявлено механічний вплив на кришку люка у вигляді темного сліду, який різко відрізняється відтінком кольору. При знятті ЗПП та розкритті у присутності експерта верхніх завантажувальних люків та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, виявлено: у вагоні між третім та четвертим завантажувальними люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) на довжині близько 3,50 м та завглибшки візуально до 0,60 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік третього розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор із затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив.

При зважуванні та огляді вагону встановлено фактичну масу нетто 60700 кг., що на 2500 кг менше даних, вказаних у накладній, що також підтверджується специфікацією зважування вагонів до Акту експертизи №120-0970.

Згідно примітки, зважування та огляд вагона здійснювались комісійно з представниками ТОВ СП «Нібулон» - прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_2 , вагар ОСОБА_1 , змінний майстер ОСОБА_3 , комерційний агент станції «Миколаїв-Вантажний» ОСОБА_6 , слідчо-оперативна група Заводського відділу поліції в Миколаївській області слідчий Атанова А.Л. та за участю провідного експерта РТПП Миколаївської області. З причини очікування представників станції Миколаїв-Вантажний огляд вагона експертом проводився двічі 09.10.2020р. (зовнішній огляд вагона, перевантажування маси брутто вагона) і повторно 14.10.2020р. (зовнішній огляд вагона, огляд вантажу, перевантажування маси брутто/тари вагона), наявність ЗПП, щільність закриття, маси брутто співпадають.

Листом від 20.10.2020р. за вих. №13771/3-20/35 ТОВ СП «Нібулон» повідомив начальника станції Миколаїв-Вантажний про складення комерційного акту від 14.10.2020р. з порушенням п. 9 Правил складання актів, у зв`язку з чим надано зауваження до акту, зазначивши наступне: вагон №95375309 прибув технічно несправний: у вагоні на третьому розвантажувальному бункері від входин зі сторони штурвалів в місці з`єднання кришки люку до корпусу бункера є зазор довжиною 20 см, в якому видно затиснуті і роздавлені зерна кукурудзи, в місці зазору виявлено механічний вплив на кришку люка у вигляді темного сліду, який різко відрізняється відтінком кольору; між третім та четвертим завантажувальними люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) на довжині близько 3,50 м та завглибшки візуально до 0,60 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік третього розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор із затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив, що підтверджується актом РТПП Миколаївської області від 14.10.2020р.

Окрім цього, 20.10.2020р. за вих.№ 13772/3-20/35 ТОВ СП «Нібулон» направлено скаргу начальнику виробничого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» регіональної філії «Одеська залізниця» на оформлення комерційного акту з порушенням вимог п. 9 Правил складання актів, оскільки акт не містить опису зовнішнього стану вагона та детального опису стану вантажу всередині вагону та з проханням про переоформлення комерційного акту від 14.10.2020р.

Листом від 21.10.2020р. за результатами розгляду скарги від 20.10.2020р., позивача повідомлено про відмову в задоволенні скарги, враховуючи, що 09.10.2020р. при приймально-передавальних операціях комерційних та технічних несправностей виявлено не було, пам`ятка про подавання вагонів №1007 від 09.10.2020р. о 12:00 підписана без зауважень та без пред`явлення вимоги щодо проведення комісійної видачі вантажу, як того вимагає п. 23 розділу 8 Правил видачі вантажу. Під час складання комерційного акту №415207/224 від 14.10.2020р. у спірному вагоні були відсутні відомості, які у подальшому були вказані в акті експертизи, що свідчить про те, що на момент пред`явлення ТОВ СП «Нібулон» вимоги щодо здійснення перевірки маси вантажу та складанні комерційного акту №415207/224 від 14.10.2020р. встановлені експертом недоліки були відсутні та виникли після тривалого простою вагону на території ТОВ СП «Нібулон» перед проведенням експертизи.

У зв`язку з тим, що вагон прибував із справними ЗПП вантажовідправника, та тим, що вагон до комісійного зважування знаходився на під`їзній колії ТОВ СП «Нібулон», вказаний комерційний акт складався на різницю у масі, як це передбачено п. 12 розділу 8 Правил видачі вантажів, а саме: при наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг. На вимогу одержувача залізниця може перевірити масу вантажу, що перевозиться навалом та насипом і прибули без ознак утрати. Стан вантажу повинен був описуватись у разі прибуття вантажу з відсутніми або пошкодженими ЗПП вантажовідпривника чи іншими обставинами наявного незбереження вантажу.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься лист ПАТ «Крюківський вагонобудівельний завод» від №28.07.2016р. №50-01-36/1337, яким останній повідомив, що згідно з конструкторською документацією на механізм розгрузки вагону для зерна моделі 19-752 та вагону для цементу моделі 19-758 виробництва ПАТ «КВБЗ» при закритих кришках розвантажувальних люків зазор між резиновим уплотнителем та кришкою (для вагона-зерновоза) не допускається по всьому периметру місця ущільнення, а резинові ущільнення розвантажувальних люків мають забезпечувати щільне прилягання кришок по всьому периметру, не допускаючи просипання вантажу на шлях та виключаючи попадання атмосферних опадів всередину кузова вагона.

Листом №50.1-36/1260 від 22.11.2019р. завод-виробник вагонів-зерновозів підтвердив, що всі розвантажувальні прилади мають забезпечувати щільне прилягання кришок до розвантажувальних отворів та повинні мати ущільнення розвантажувальних люків, не допускаючи просипання вантажу, зазори між кришкою розвантажувального люка та горловиною бункера не допускаються. Вагони зі щілинами, зазорами та іншими сторонніми предметами у розвантажувальному люці, які допускають втрату вантажу, являються технічно несправними та не допускаються в експлуатацію.

Довідкою від 02.02.2021р. №1452/3-21/27 за підписом головного бухгалтера ТОВ СП «Нібулон» засвідчується, що станом на 09.10.2020р. дійсна вартість однієї тонни вантажу (кукурудза), що був прийнятий до перевезення та відправлений зі станції Скороходово за накладною №43552736 від 01.10.2020р. у вагоні №95375309, складала 7 600 грн в т.ч. ПДВ без включення провізних платежів. Відповідно до даних, що містяться у вказаній накладній, у вагоні №95375309 було передано до перевезення 63200 кг вантажу, загальна вартість якого складає 480 320,00 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами 1-3 ст. 909 ЦК України, встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (ч. 2 ст.306 ГК України).

Наявність в матеріалах справи накладної №43552736 від 01.10.2020р. свідчить про укладення між сторонами договору перевезення.

Відповідно до ч. 3 ст. 308 ГК України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України (далі Статут), на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно з ст. 110 Статуту, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Відповідно до пп. «а» ст. 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Положеннями ст. 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтями 114, 115 Статуту встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Пунктом 3 Правил пломбування вагонів і контейнерів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №793/5984 10.09.2001р., встановлено, що завантажені криті вагони, ізотермічні, хопери-зерновози, цистерни і контейнери пломбуються: ЗПП (пломбами) залізниці, коли вантаж завантажено залізницею; ЗПП (пломбами) відправника, коли вантаж завантажено відправником.

Суд зазначає, що відомості, які наведені у залізничній накладній №43552736 від 01.10.2020р., свідчать, що завантаження вантажу у вагони здійснено відправником у справні вагони, ним же вказані вагони запломбовані ЗПП. В свою чергу, як свідчать матеріали справи, перевізником жодних зауважень щодо неправильного накладення ЗПП на вагони, або відсутності ЗПП на вагонах не надано і вантаж прийнятий до перевезення. Також, відповідачем не надано, а наявні матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невірного визначення маси вантажу при навантаженні у відповідний вагон.

Крім того, будь-яких зауважень щодо маси вантажу з боку перевізника при його прийняті до перевезення не було. Відповідач не скористався своїм правом визначеним статтею 24 Статуту залізниць України, якою передбачено право залізниці перевіряти кількість та масу переданого до перевезення вантажу та погодився із масою вантажу, визначеною відправником.

Так, недостача вантажу у вагоні №95375309 на 2500 кг при його видачі встановлена комерційним актом №415207/224 від 14.10.2020р. та актом від 14.10.2020р.

При цьому, зі змісту комерційного акту №415207/224 від 14.10.2020р. вбачається, що в порушення вимог п. 9 Правил складання актів, акт не містить докладного опису щодо правильного чи неправильного здійснення вантажовідправником завантаження, розміщення і кріплення вантажу у спірному вагоні, а також відомостей про характер ушкоджень.

За змістом статті 53 Статуту залізниць України та згідно з пунктом 30 Правил видачі вантажів, у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знижено його вартість, залізниця за власною ініціативою чи на вимогу одержувача запрошує експертів. Експертиза провадиться в присутності начальника станції, його заступника або іншого уповноваженого начальником станції працівника. Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача, який має право взяти участь в експертизі вантажу.

Натомість, у разі, якщо станція призначення ухиляється від пред`явлення вантажу до експертизи, у тому числі на письмову вимогу одержувача, останній має право оскаржити таку відмову і сам пред`явити вантаж до експертизи, повідомивши про час її проведення станцію призначення.

Судом встановлено, що ТОВ СП «НІБУЛОН» звернулось до РТПП Миколаївської області за проведенням експертизи, як до незалежної професійної організації, яка діє на підставі Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Як встановлено судом, станцію призначення було повідомлено про час проведення експертизи та забезпечено участь представника в її проведенні.

Так, на вирішення експертизи поставлено визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішній огляд вагона, результати якої оформлено актом експертизи №120-0970 від 14.10.2020р. З акту вбачається відсутність порушень цілісності пломб. Разом з тим, при зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів встановлено, що на третьому розвантажувальному бункері від сходин зі сторони штурвалів в місці з`єднання кришки люку до корпусу бункера є зазор довжиною 20 см, в якому видно затиснуті і роздавлені зерна кукурудзи, в місці зазору виявлено механічний вплив на кришку люка у вигляді темного сліду, який різко відрізняється відтінком кольору. При знятті ЗПП та розкритті у присутності експерта верхніх завантажувальних люків та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, виявлено: у вагоні між третім та четвертим завантажувальними люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) на довжині близько 3,50 м та завглибшки візуально до 0,60 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік третього розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор із затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив.

При зважуванні та огляді вагону встановлено фактичну масу нетто 60700 кг, що на 2500 кг менше даних, вказаних у накладній, що також підтверджується специфікацією зважування вагонів до Акту експертизи №120-0970.

Так, відповідно до ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Рішенням Президії торгово-промислової палати України від 23.06.2016р. затверджено редакцію Методики проведення товарознавчої експертизи експертами торгово-промислових палат в Україні.

Згідно п. 6.15 Методики, в залежності від потреб замовника можуть бути сформульовані типові завдання експертизи, перелік яких не є вичерпним, зокрема: перевірка кількості, комплектності; перевірка якості, технічного/працездатного стану обладнання умовам контракту, законодавчим чи регламентувальним вимогам, зразку-еталону.

Згідно п. 9.2.1 Методики, під час зовнішнього огляду ТЗ/ТО експерт повинен вжити такі заходи: ідентифікувати номер ТЗ/ТО, який указано в транспортній накладній або в інших документах; перевірити комерційний та технічний стан ТЗ/ТО: наявність, кількість і справність ЗПП/пломб, включаючи цілісність пломбувального дроту; відповідність/невідповідність та повноту контрольних знаків і відтисків ЗПП/пломб даним, що зазначені у транспортних документах; справність дверних запорів та пристроїв для пломбування; наявність видимих пошкоджень (перекосів каркасу, пошкоджень обшивки, кріплень та інших несправностей), через які може статись недостача, зіпсуття, пошкодження вантажу, включаючи його намокання.

Згідно п. 9.2.2 Методики, у разі виявлення будь-яких невідповідностей під час огляду зовнішнього стану ТЗ/ТО експерт повинен попередити замовника про необхідність виклику представника відповідної транспортної організації для документального оформлення виявлених об`єктивних доказів.

Згідно п. 9.4.2 Методики, під час огляду внутрішнього стану ТЗ/ТО звертають увагу на ступінь заповнення ТЗ/ТО вантажними місцями/виробами, фіксуючи наявність незавантаженого простору та/або засувів чи завалів.

Пунктами 12.1.4-12.2.3 Методики затверджено вимоги до акту та його змісту та судом встановлено відповідність акту експертизи №120-0970 від 14.10.2020р. вказаним вимогам.

Окрім цього, згідно п. 12.1.12 Методики, констатуючу частину акта експертизи підписує експерт та представник замовника, який брав участь у проведенні експертизи, у зв`язку з чим посилання відповідача на відсутність підпису його представника в акті експертизи не відповідають вимогам Методики, оскільки наявність підпису висновку експерта представником транспортної компанії не передбачено.

Дослідивши вказаний акт експертизи, суд вважає, що він є належним та допустимим доказом у справі, на підставі якого можливе встановлення обставин справи, що входять до предмету доказування, в т.ч. щодо технічної справності (несправності) спірного вагону.

В свою чергу, наданий відповідачем акт про технічний стан вагона №142 від 14.10.2020р. не може прийматись до уваги, оскільки посадові особи при його складанні не в повному обсязі дослідили та відобразили технічні недоліки вагона.

Крім того, згідно п. 15 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №335 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р., встановлено, що акт про технічний стан вагону складається у разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагону. Про виявлену несправність і складений акт про технічний стан вагону зазначається в комерційному акті.

Отже, складання акту про технічний стан вагона для засвідчення обставин знаходження вагону у технічно справному стані взагалі не передбачено вимогами вищевказаних Правил.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що Правилами користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. №113, не передбачено ані права, ані обов`язку вантажоодержувача вносити до пам`яток про збирання вагонів будь-які зауваження, у тому числі і щодо технічного стану вагона. Тобто пам`ятка не свідчить про будь-які інші обставини, крім того факту, що залізниця передала, а вантажоодержувач прийняв відповідний вагон. Отже, відсутність в пам`ятці №1007 від 09.10.2020р. зауважень щодо стану вагону не спростовує обставин щодо наявності несправностей у вагоні.

Так, відповідно до статті 31 Статуту, залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

В п. 3.9. роз`яснень президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002р. вказано, що, оскільки незбереження вантажу може бути наслідком, як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження. Отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер).

У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю.

При цьому, в комерційному акті №415207/224 від 14.10.2020р. та у заявах по суті справи відповідач вказує, що вагон №95375309 прийшов на станцію призначення у справному стані. Проте, таке твердження не відповідає дійсності та суперечить наявним в матеріалах справи доказам, оскільки факт наявності зазорів, конусоподібного поглиблення у вигляді воронки (порожнини), затиснутих зерен кукурудзи, не може вважатись ознаками справного вагону, що підтверджується вищезазначеним актом експертизи №120-0970 від 14.10.2020р.

В той же час, відповідачем не надано доказів впливу на вантаж та вагони з боку позивача чи інших сторонніх осіб з часу подавання вагонів та до моменту проведення експертизи, а відтак, доводи відповідача щодо причини нестачі внаслідок вини позивача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, суд доходить висновку, що наявність поглиблень у навантаженні (воронок) переконливо свідчить про втрату вантажу саме під час перевезення, що виключає вину вантажовідправника.

Посилання відповідача на приписи ч. 3 ст. 310 ГПК України, яка закріплює, що відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення, не можуть прийматись до уваги, оскільки в даному випадку йдеться про припинення відповідальності за збереження вантажу після видачі одержувачу, а не про звільнення від відповідальності за втрату вантажу під час його перевезення.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази вказують на несправність вагону №95375309 у технічному відношенні, що стало причиною втрати вантажу загальною масою 2500 кг під час його перевезення, та, враховуючи, що перевізник не вжив достатніх та необхідних заходів для збереження вантажу під час його перевезення, та не надав доказів, які б спростовували його вину у втраті вантажу, суд доходить висновку про наявність підстав для покладання на відповідача відповідальності за нестачу вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

За змістом статей 114, 115 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 133 Статуту залізниць України до претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно п. 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», вартість вантажу визначається, серед іншого, на підставі довідки вантажовідправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Отже, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

З довідки від 02.02.2021р. №1452/3-21/27, виданої головним бухгалтером ТОВ СП «Нібулон», вбачається, що станом на 09.10.2020р. дійсна вартість однієї тонни вантажу (кукурудзи), що була прийнята до перевезення та відправлена зі станції Скороходово за накладною №43552736 від 01.10.2020р. у вагоні №95375309, склала 7600 грн., з урахуванням ПДВ (без включення провізних платежів).

Відповідно до даних, що містяться у вказаній накладній, у вагоні №95375309 передано до перевезення 63 200 кг. Загальна вартість вантажу, відправленого у вагоні №95375309 за накладною №43552736 від 01.10.2020р. складає 480 320,00 грн.

Відповідно до п.7 Правил заявлення та розгляду претензій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, розрахунок суми претензії про недостачу вантажу складається з урахуванням норми природної втрати маси вантажу при перевезенні, якщо вона встановлена для даного вантажу, та граничного розходження визначення маси вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, визначено, що сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто для кукурудзи (інші вантажі) становить 0,5%.

За формулою позивачем визначено, що норма природної втрати вантажу від 2500 кг складає 316 кг, тож розмір нестачі вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, складає 2 184кг.

Так, вартість вантажу визначена позивачем станом на 09.10.2020р., тобто на дату видачі вантажу. Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували зміну вартості насіння кукурудзи в період з 01.10.2020р. по 09.10.2020р. та не здійснено власний контррозрахунок, тож при визначенні розміру відшкодування суд приймає здійснений позивачем розрахунок.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок вартості відшкодування в розмірі 16 598,40 грн. (2 184 кг. х 7 600 грн.), судом встановлено його правильність.

Не надаючи оцінку іншим доводам сторін, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату вантажу, враховуючи підтверджені матеріалами справи наявність технічних пошкоджень вагону, що стало причиною втрати вантажу під час його перевезення, та не спростування відповідачем вказаних обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для покладання на залізницю відповідальності за втрату вантажу, що є підставою для задоволення вимог позивача про відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу в розмірі 16 598,40 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.ч.4,5,7 ст.127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, та оплати таких витрат в розмірі 2340,00 грн. позивачем надані до суду договір про надання послуг від 30.08.2016р. №938, із додатками та додатковими угодами до цього договору, які укладені між ТОВ СП «НІБУЛОН» (замовник) і Регіональною ТПП Миколаївської області (виконавець), актом приймання-передачі наданих послуг №120-0970 від 14.10.2020р., рахунком на оплату №120-0970 від 14.10.2020р. та платіжним дорученням №19662 від 26.10.2020р.

Приймаючи до уваги задоволення позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору та на проведення експертизи, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск,1, ) 16 598 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 40 коп. відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу, 2 340 (дві тисячі триста сорок) грн. витрат за проведення експертизи та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2021 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко