РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2021Справа № 910/20989/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

про стягнення 139 691,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (надалі - ПрАТ «Страхова група «ТАС») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна») про стягнення 223 628,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №FO-311461 від 08.04.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/176286900, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача. Також, позивач заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 7 088,83 грн., 3% річних у розмірі 1 772,21 грн. та інфляційних у розмірі 4 855,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов, для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана), позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

22.01.2021 через канцелярію суду від представника ПрАТ «Страхова група «ТАС» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн., пеню у розмірі 4 390,16 грн., 3% річних у розмірі 1 097,54 грн. та інфляційні у розмірі 4 203,96 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог оскільки вона подана відповідно до вимог положень п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

08.02.2021 до Господарського суду міста Києва від ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що у спірному ДТП наявна вина обох учасників, а страхове відшкодування у розмірі 102 257,43 грн. було сплачено відповідачем позивачу згідно платіжного доручення №51093 від 01.02.2021 .

15.02.2021 через канцелярію суду від ПрАТ «Страхова група «ТАС» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримує позов та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

08.04.2019 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» (страховик) та АТ «Таскомбанк» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-311461 (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, зокрема, автомобілем Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

07.04.2020 о 21:38 у м. Івано-Франківську по вул. Сахарова 25А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед зміною напрямку рух (поворотом ліворуч) не переконався, що це буде безпечним та не надав дорогу службовому автомобілю Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку з увімкненим синім проблисковим маячком та допустив зіткнення з ним, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.3 (б), 3.2 та 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.06.2020 у справі №344/6745/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рахунка на оплату № від 24.04.2020, який складений СТО, вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодженні при ДТП, складає 209 911,97 грн.

На підставі страхового акту №11670/01/920 від 02.06.2020, позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, перерахував на рахунок СТО суму страхового відшкодування у розмірі 209 911,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням №102399 від 04.06.2020.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови виконання встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимог, в т.ч. щодо подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання відповідної заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто, підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданої внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу шкоди на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Щодо тверджень відповідача про обопільну вину обох учасників спірної ДТП, суд зазначає наступне.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №№463/1352/16-а.

На переконання суду, відображення у довідці про ДТП відомостей щодо порушення учасником Правил дорожнього руху України не дає підстави для висновку про наявність його вини у скоєнні такої ДТП, більш того не встановлює факту будь-якого ступеня його вини.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності вини водія автомобіля Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у скоєнні спірної ДТП, що спростовує доводи відповідача про обопільну вину учасників спірної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/176286900, яким передбачено, що розмір відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., а франшиза становить 2 600,00 грн.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування №01147/9220 від 10.06.2020, в якій просило здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 209 911,97 грн.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №719, зазначена заява була отримана ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 16.06.2020.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 209 911,97 грн., яка повністю виплачена позивачем на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №102399 від 04.06.2020.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування за договором (полісом) №ЕР/176286900 обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на те, що заява про виплату страхового відшкодування №01147/9220 від 10.06.2020 отримана ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 16.06.2020, то здійснити виплату страхового відшкодування відповідач мав у строк не пізніше 14.09.2020.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем сплачено позивачу частину суми страхового відшкодування у розмірі 102 257,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням №51093 від 01.02.2021.

Таким чином, оскільки заявлена до стягнення частина суми страхового відшкодування у розмірі 102 257,43 грн. сплачена відповідачем, то предмет спору у цій частині відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, у зв`язку із сплатою відповідачем позивачу частини заявленої у даній справі до стягнення суми у розмірі 102 257,43 грн., провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стосовно іншої частини заявленої до стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 27 742,57 грн., суд зазначає, що вимога ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про здійснення страхового відшкодування в цій частині залишена ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» без задоволення, а на момент розгляду справи по суті строк здійснення такого відшкодування настав.

В той же час, позивачем не враховано положень абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до яких страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Таким чином, враховуючи встановлений судом розмір страхового відшкодування, який перейшов до відповідача на праві зворотної вимоги, визначені полісом №ЕР/176286900 розміри лімітів відповідальності та франшизи (2 600,00 грн.), позовні вимоги про стягнення з відповідач страхового відшкодування є правомірними та обґрунтованими у розмірі 25 142,57 грн.

Щодо правомірності нарахування інфляційних втрат та 3% річних на прострочене грошове зобов`язання із сплати страхового відшкодування зазначав Верховний Суд України у своїй постанові №3-295гс16 від 01.06.2016, а також Верховний Суд у постановах від 20.04.2018 у справі №910/12028/17 та від 07.02.2018 у справі №910/18319/16.

Позивач заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 097,54 грн. та інфляційних у розмірі 4 203,96 грн. нарахованих за період з 17.09.2020 по 28.12.2020.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок з урахуванням простроченої суми страхового відшкодування, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 075,59 грн. та інфляційні у розмірі 4 119,88 грн.

Стосовно заявленої позивачем пені суд відзначає, що відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивач заявляє про стягнення з пені у розмірі 4 390,16 грн. нарахованої за період з 17.09.2020 по 28.12.2020.

Здійснивши власний розрахунок з урахуванням простроченої суми страхового відшкодування, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 4 302,36 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ПрАТ «Страхова Група «ТАС» суми страхового відшкодування у розмірі 25 142,57 грн., пені у розмірі 4 302,36 грн., 3% річних у розмірі 1 075,59 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 119,88 грн. В задоволенні інших позовних вимог (страхове відшкодування у розмірі 2 600,00 грн., пеня у розмірі 87,80 грн., 3% річних у розмірі 21,95 грн. та інфляційні у розмірі 84,08 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині суми страхового відшкодування у розмірі 102 257,43 грн. закрити.

2. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 40; ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (03117, м. Київ, пр. Перемоги, будинок 65; ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування у розмірі 25 142 (двадцять п`ять тисяч сто сорок дві) грн. 57 коп., пеню у розмірі 4 302 (чотири тисячі триста дві) грн. 36 коп., 3% річних у розмірі 1 075 (одна тисяча сімдесят п`ять) грн. 59 коп., інфляційні у розмірі 4 119,88 (чотири тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 2 059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 96 коп. Видати наказ.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий