Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/237/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС"

до відповідача 2: ОСОБА_1

про: визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, договору купівлі - продажу корпоративних прав та актів прийому - передачі

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_2

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС"

до відповідача 2: ОСОБА_1

про: визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, договору купівлі - продажу корпоративних прав та актів прийому - передачі

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

в судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Костюченко С.А.;

від позивача: Семенюк І.Г.;

від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ( ОСОБА_2 ): ОСОБА_4 ;

від відповідача 1 (ТОВ "АРМ АС"): не з`явився;

від відповідача 2 ( ОСОБА_1 ): не з`явився;

викликаний в судове засідання свідок: ОСОБА_5 ;

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" до відповідача 2: ОСОБА_1 в якому просить:

1) визнати недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом №1 від 16 листопада 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС;

2) визнати недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом №2 від 23 листопада 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС;

3) визнати недійсним договір купівлі - продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 23 листопада 2017 року;

4) визнати недійсним акт оцінки та приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕДАЛ", що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року;

5) визнати недійсним акт приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року.

Крім того ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Рівненської області з заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору з позовними вимогами відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" до відповідача 2: ОСОБА_1 в якому просить:

1) визнати недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом №1 від 16 листопада 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС;

2) визнати недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом №2 від 23 листопада 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС;

3) визнати недійсним договір купівлі - продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 23 листопада 2017 року;

4) визнати недійсним акт оцінки та приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕДАЛ", що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року;

5) визнати недійсним акт приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивача аргументовані наступним.

16 листопада 2017 року створено Товариство з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", засновниками якого виступали Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" та ОСОБА_1 .

17 листопада 2017 року ТОВ "ДЕДАЛ" передано як внесок до статутного фонду ТОВ "АРМ АС" майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві приватної власності, а саме:

- будівлю адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 м. кв.:

- будівлю сушки та виробничих приміщень площею 94,1 м.кв.;

- господарське приміщення площею 135 м.кв.

Відповідно до акту оцінки та приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року, зазначений майновий внесок оцінено на суму 15 000,00 грн., що склало 75 % від всього статутного фонду ТОВ "АРМ АС", а іншим засновником - ОСОБА_1 , в свою чергу, до статутного фонду було внесено 5 000,00 гривень.

23 листопада 2017 року між ТОВ "ДЕДАЛ" та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ "АРМ АС", відповідно до якого ТОВ "ДЕДАЛ" відступило свої корпоративні права на користь ОСОБА_1 , а саме відчужило на користь останнього весь свій майновий внесок.

23 листопада 2017 року рішенням загальних зборів, на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав, ТОВ "ДЕДАЛ" було виключено зі складу учасників та засновників ТОВ "АРМ АС".

У зв`язку з зміною форми внеску було затверджено акт прийому-передачі майна, відповідно до якого ТОВ "АРМ АС" передало у власність ОСОБА_1 все нерухоме майно, яке знаходилось в статутному фонді товариства, а саме: будівлю адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 м. кв.; будівлю сушки та виробничих приміщень площею 94Л м.кв.; господарське приміщення площею 135 м.кв.

Позивач вказує, що всі вищевказані протоколи установчих зборів засновників TOB "АРМ АС", договір купівлі - продажу корпоративних прав, акти прийому-передачі частки та майна не відповідають дійсності, є підробленими та такими, які слід визнати недійсними.

Обґрунтовуючи підстави для визнання недійсним рішення про створення ТОВ "АРМ АС" позивач вказує, що відповідно до статуту ТОВ "ДЕДАЛ", до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить прийняття рішень про участь в інших підприємствах, господарських товариствах. Однак на вирішення загальних зборів товариства ніколи не виносилось питання про створення (участь) у ТОВ "АРМ АС", відповідно загальні збори товариства не приймали жодних таких рішень та не уповноважували директора товариства на участь в установчих зборах ТОВ "АРМ АС".

Підставою для визнання недійсним акту оцінки вартості та приймання - передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року позивач вказує те, що відповідно до статуту ТОВ "ДЕДАЛ", до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості та основних засобів, що є у власності товариства та визначення умов їх відчуження. Отже єдиним документом на підставі якого сторони могли здійснити правочин міг би бути протокол загальних зборів товариства "ДЕДАЛ" про відчуження таких об`єктів та уповноваження директора ТОВ на підписання відповідних документів. Проте такого протоколу не існує, а підпис директора на спірному акті є підробленим.

Аргументуючи свою вимогу про визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав від 23 листопада 2017 року позивач зазначає, що для продажу корпоративних прав ТОВ "ДЕДАЛ" у ТОВ "АРМ АС" необхідне обов`язкове прийняття рішення загальними зборами ТОВ "ДЕДАЛ", а проте такого рішення не існує. Більш того, зауважує, що підпис на спірному договорі купівлі - продажу корпоративних прав є підробленим.

Як на підставу для визнання недійсним рішення про виключення ТОВ фірма "ДЕДАЛ" зі складу учасників та засновників ТОВ "АРМ АС", що оформлене протоколом №2 від 23 листопада 2017 року позивач посилається на те, що рішення про створення юридичної особи та договір купівлі - продажу корпоративних прав вчинені з використанням підроблених підписів, та без повноважень визначених статутом ТОВ "Дедал", а отже і протокол №2 від 23 листопада 2017 року є недійсним.

Як на підставу недійсності акту приймання - передачі майна від ТОВ "АРМ АС" ОСОБА_1 позивач посилається на те, що вказаний правочин підлягає визнанню недійсним, оскільки його вчинено на підставі недійсних (підроблених) документів особою, що не мала будь яких повноважень на відчуження майна, що не законно перейшло у власність ТОВ "АРМ АС" Волковим Ю.В.

23 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Рівненської області з заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору з позовними вимогами відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" до відповідача 2: ОСОБА_1 які ідентичні позовним вимогам позивача. Водночас обставини на які посилається третя особа у своєму позові є ідентичними тим обґрунтуванням які висвітлені позивачем у своєму позові.

Відповідача 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" відзиву на позовну заяву з відображенням своєї позиції суду не надав.

30 червня 2020 року відповідач 2 - ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити. У відзиві відповідач 2 зазначив, що не вчиняв жодних протиправних дій, підписів не підроблював, заява свідка ОСОБА_5 не відповідає дійсності та написана під впливом сильного душевного хвилювання. Вказані обставини підтверджує інша заява вказаного свідка, яка долучається до матеріалів справи.

Відповідач 2 також вказує, що усі об`єкти нерухомого майна набуті в незаконний спосіб під час дії арешту, у зв`язку з чим в провадженні слідчого відділу Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали справи досудового розслідування.

22 лютого 2021 року відповідачем 2 подано заяву про застосування строку позовної давності.

22 лютого 2021 року третьою особою - ОСОБА_3 подано пояснення щодо позову, зокрема у вказаних поясненнях третя особа вказує, що для визнання недійсними рішень загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства.

03 березня 2021 року позивачем подано відповідь на пояснення третьої особи.

Процесуальні дії у справі

11 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" до відповідача 2: ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, договору купівлі - продажу корпоративних прав та актів прийому - передачі.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 14 березня 2020 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстровано за ТОВ "ДЕДАЛ", а саме: будівлю адміністративно - побутових приміщень, літера Р-1, площею 58,8 м.кв.; будівлю сушки та виробничих приміщень, літера С-1, площею, 94,7 м.кв.; господарське приміщення, літера Т-2, площею 272,3 м.кв.

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 19 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року підготовче засідання відкладено на 09 червня 2020 року.

28 травня 2020 року позивачем подано клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року підготовче засідання відкладено на 02 липня 2020 року.

30 червня 2020 року відповідачем 2 подано відзив на позов.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року підготовче засідання відкладено на 09 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Рівненському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року задоволено клопотання експерта про надання матеріалів що необхідні для проведення експертизи.

24 вересня 2020 року від експертної установи д осуду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року підготовче засідання відкладено на 10 листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року залучено до участі у справі а якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , підготовче засідання призначено на 01 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу проведення якої доручено Рівненському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

03 лютого 2021 року від експертної установи за результатами проведення судової експертизи надійшов висновок експерта від 29 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23 лютого 2021 року.

22 лютого 2021 року від відповідача 2 надійшла заява про застосування строків позовної давності.

22 лютого 2021 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшли пояснення щодо позову.

23 лютого 2021 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року в задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 від 18 лютого 2021 року про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року підготовче засідання відкладено на 03 березня 2021 року.

23 лютого 2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору залишено без руху, заявнику надано строк до 03 березня 2021 року для усунення недоліків поданої заяви.

03 березня 2021 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року прийнято позовну заяву третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

В поданій третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору заяві ОСОБА_2 зазначено третю особу Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, при цьому вказана заява не містить об`єктивних підстав для такого залучення.

Щодо залучення Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з положеннями статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

А проте підстав для такого залучення заявником не надано, при цьому суд не вбачає обставин які свідчать про те що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради щодо однієї із сторін, відтак в задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 04 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року прийнято до розгляду клопотання третьої особи про скасування заходів забезпечення позову, розгляд клопотання призначено на 09 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 23 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 05 березня 2021 року викликано в судове засідання свідка.

Ухвалою суду від 09 березня 2021 року скасовано вжиті ухвалою суду від 13 березня 2020 року заходи забезпечення позову.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов.

В судове засідання представник відповідача 1 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, ухвала суду що містила відомості про місце дату та час розгляду справи повернулась до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою".

В судове засідання представник відповідача 2 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, ухвала суду що містила відомості про місце дату та час розгляду справи повернулась до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою, за закінченням терміну зберігання".

В судовому засідання представник третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору підтримав позов.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів не з`явився, разом з ти 22 березня 2021 року вказаною третьою особою подано клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на зайнятість представника в розгляді іншої справи.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 216 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з правилами статті 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав як перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Необхідно звернути увагу на те, що ухвалою суду від 03 березня 2021 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 04 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року розгляд справи по суті відкладено на 23 березня 2021 року, відтак суд зазначає, що з огляду на положення частини 2 статті 195, статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд не вбачає можливості для відкладення розгляду справи з огляду на обмеження строків розгляду справи по суті процесуальним законом.

Згідно з нормами статті 56 Господарського процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За таких умов кількість представників які можуть брати участь у представництві сторони у справі чинним процесуальним законом не обмежена. А проте третя особа не скористалась своїм правом брати участь у судовому засіданні особисто або через іншого представника. Водночас участь представника третьої особи в іншому судовому засіданні не є поважною причиною неявки представника в судове засідання оскільки залежить від волі самого представника.

Відтак, з огляду на вищевикладене суд не вбачає підстав для визнання причин неявки в судове засідання представник третьої особи поважними, та з огляду на обмеження процесуальним законом строків розгляду справи по суті, в задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи суд відмовляє.

Судом враховано, що Розділ X Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 року, та встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 Господарського процесуального кодексу України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строки розгляду справи були продовжені на строк дії такого карантину у відповідності до чинної на той час редакції пункту 4 Розділ X Господарського процесуального кодексу України.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до рішення установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", що оформлене протоколом №01 від 16 листопада 2017 року засновники: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" в особі директора Шевченка Ю.Т. () постановили затвердити створення Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" ("за" одноголосно), затверджено розподіл часток у статутному капіталі товариства ("за" одноголосно) наступним чином: засновник/учасник ОСОБА_1 - внесок 5 000,00 грн., відсотки при отриманні прибутку (покритті збитків) - 25%; Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" - майновий внесок (будівля адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 кв.м.; будівля сушки та виробничих приміщень площею 94,1 кв.м.; господарське приміщення площею 135 кв.м. що належить на підставі договору купівлі - продажу від 15 липня 1999 року, відсотки при отриманні прибутку (покритті збитків) - 75%.

На підставі цього рішення, відповідно до акту оцінки вартості та приймання - передачі майна, що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року позивачем (ТОВ фірма "ДЕДАЛ") передано майновий вклад до статутного капіталу ТОВ "АРМ АС": будівлю адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 м. кв.; будівлю сушки та виробничих приміщень площею 94,1 м.кв.; господарське приміщення площею 135 м.кв. загальною вартістю 15 000,00 грн.

23 листопада 2017 року між ТОВ "ДЕДАЛ" (позивач, продавець) та ОСОБА_1 (відповідач 2, покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ "АРМ АС", відповідно до предмету якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати покупцеві свої корпоративні права, пропорційні його частці у статутному фонді товариства, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти та оплатити названі корпоративні права.

Згідно з умовами пункту 2.1. договору відступлення корпоративних прав за цим договором є чинним і покупець вважається повноправним учасником товариства з моменту державної реєстрації змін до статуту товариства, згідно з якими покупця включено до числа учасників товариства.

Згідно з умовами пункту 5.1. договору, за настання обставин, зазначених у пункті 2.1. договору, мають місце такі юридично значущі наслідки: усі права та обов`язки продавця як учасника товариства переходять до покупця; продавець втрачає усі права та обов`язки, що були зумовлені його статусом як учасника товариства, а покупець набуває відповідних прав та обов`язків; покупець стає новим учасником товариства і в повному обсязі набуває правосуб`єктність що випливає із цього.

Вказаний договір зі сторони покупця підписаний ОСОБА_1 та як видно з договору зі сторони ТОВ фірма "ДЕДАЛ" ОСОБА_5 .

Рішенням Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", що оформлене протоколом №02 від 23 листопада 2017 року по питанню 1 порядку денного вирішено виключити зі складу учасників та засновників ТОВ - фірма "ДЕДАЛ" на підставі договору купівлі - продажу корпоративних прав. У протоколі зазначено, що на зборах присутні засновник ТОВ "АРМ АС": ОСОБА_1 та ТОВ фірма "ДЕДАЛ" в особі директора ОСОБА_5 . Однак результати голосування щодо питання 1 ("за"/ "проти") не відображено.

По питанню другому зборів засновників, у зв`язку з укладенням договору купівлі - продажу корпоративних прав визначено, що статутний капітал товариства формується за рахунок грошових коштів та розподіляється наступним чином: засновник - ОСОБА_1 , внесок в статутному капіталі 20 000,00 грн., відсоток при отриманні прибутку (покритті збитків) 100%., у зв`язку зі зміною форми внеску затвердити акт прийому - передачі майна, який є невід`ємною частиною даного протоколу "за" одноголосно.

По питанню третьому порядку денного вирішили затвердити нову редакцію статуту товариства "за" одноголосно.

Згідно з актом приймання - передачі майна від 23 листопада 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" передано у власність, а ОСОБА_1 прийнято: будівлю адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 кв.м.; будівлю сушки та виробничих приміщень площею 94,1 кв.м.; господарське приміщення площею 135 кв.м.

Вказаний акт підписано зі сторони ТОВ "АРМ АС" Волковим Ю.В. та зі сторони особи яка прийняла майно ОСОБА_1 .

Вказаний акт посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 23.11.2017 року.

Згідно зі статутом Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" (в редакції затвердженій рішенням загальних зборів оформленого протоколом №01/10 від 05 жовтня 2010 року) учасниками товариства є: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

За редакцією статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ", яка була чинна станом на час прийняття оскаржуваних рішень та договору, та затверджена протоколом №01/10 від 05 жовтня 2010 року, товариство може створювати дочірні підприємства та інші товариства за рішенням загальних зборів учасників. Товариство за рішенням загальних зборів учасників може бути засновником будь-якої іншої установи або засновником/учасником будь-якого іншого добровільного товариства, спілки, асоціації, та іншого об`єднання, комерційного або не комерційного характеру (пункти 3.7., 3.8. статуту в згаданій редакції).

Згідно з положеннями пунктів 7.1. - 7.1.2. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" (в редакції від 05 жовтня 2010 року) вищим органом управління товариства є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників або їх представників. Директор товариства може брати участь у загальних зборах з правом дорадчого голосу. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства в тому числі і з тих, що передані до компетенції виконавчого органу (директора). До виключної компетенції загальних зборів учасників належить питання внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу, прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості та основних засобів, що є у товариства та визначення умов їх відчуження.

Відповідно до пункту 7.2. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" (в редакції від 05 жовтня 2010 року), за результатами загальних зборів (опитування) оформляється протокол, який підписується головою товариства та секретарем загальних зборів.

Згідно з положеннями пунктів 8.1.- 8.2. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" (в редакції від 05 жовтня 2010 року), у товаристві створюється одноособовий виконавчий орган - директор. Директор без доручення має право діяти від імені товариства. Директор серед іншого організовує підготовку і виконання рішень загальних зборів учасників, розпоряджається майном, грошовими коштами в межах, визначених статутом, укладає, підписує без доручення від імені товариства угоди про співробітництво, протоколи про наміри, установчі документи юридичних осіб, де товариство виступає засновником (учасником).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказував, що оскаржувані документи, (протоколи загальних зборів, договір купівлі-продажу корпоративних прав, акти) є підробленими та не відповідають дійсності.

У зв`язку з наведеним обґрунтуванням, ухвалою суду від 01 грудня 2020 року було призначено у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення експерту поставлено наступні запитання:

- Чи дійсно підпис на рішенні про створення Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", оформленого протоколом №1 установчих зборів засновників від 16.11.2017 року, в кінці документа, перед написом "Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ", в особі директора ОСОБА_5 " належить саме ОСОБА_5 ?

- Чи дійсно підпис на договорі купівлі - продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю від 23.11.2017 року в кінці документа, після напису "продавець:" належить саме ОСОБА_5 ?

- Чи належить рукописний текст: "ТОВ-Фірма "ДЕДАЛ", в кінці договору купівлі - продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю від 23.11.2017 року, після напису "Продавець:" саме ОСОБА_5 ?

03 лютого 2021 року до суду за результатами проведення експертизи надійшов висновок експерта №СЕ-19/118-20/11500-ПЧ/576 від 29 грудня 2020 року, за яким судовий експерт вказав, що встановити, чи дійсно підпис на рішенні про створення ТОВ "АРМ АС", оформленому протоколом №1 від 16.11.2017 року належить саме ОСОБА_5 , та чи дійсно підпис на договорі купівлі - продажу корпоративних прав від 23.11.2017 року належить саме ОСОБА_5 не виявилось можливим. Рукописний текс в кінці договору купівлі - продажу корпоративних прав від 23.11.2017 року не ОСОБА_5 а іншою особою.

В матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 які стверджують, що вказані особи як учасники товариства, яке є позивачем, не приймали участі у створенні ТОВ "АРМ АС" та не надавали таких повноважень іншій особі (том1/а.с. 21-24).

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5 (том2/а.с. 74), який повідомив обставини справи, зокрема щодо участі в прийнятті оскаржуваних рішень загальних зборів.

Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5 (том2/а.с. 84), який повідомив обставини справи, в тому числі стосовно участі в прийнятті оскаржуваних рішень загальних зборів.

Згідно з положеннями статті 210 Господарського процесуального кодексу України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

В судовому засіданні, розглядаючи справу по суті, суд безпосередньо дослідив докази у справі зокрема показання свідків, після чого зробив висновок, що подані сторонами заяви свідків неналежно оформлені, оскільки не відповідають вимогам частини 2 статті 88 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема у згаданих заявах відсутні підтвердження свідків про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Однак згадані заяви таких підтверджень не містять.

Крім того ухвалою суду від 05 березня 2021 року, з огляду на надані суперечливі заяви свідка, в судове засідання на 23 березня 2021 року викликано ОСОБА_5 для допиту в якості свідка.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повідомив про те, що не брав участі в оскаржуваних загальних зборах, протоколи №1 від 16.11.2017, №2 від 23.11.2017, акт приймання - передачі майна до статутного капіталу від 17.11.2017 року, договір купівлі - продажу корпоративних прав від 23 листопада 2017 року не підписував.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом корпоративними. Під час розгляду справи у судовому засіданні представник позивача неодноразово наголошував, що вимоги позивача стосуються саме корпоративних прав, а отже спір за своєю природою є саме корпоративним.

Зокрема позивач заявив вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом №1 від 16 листопада 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС, визнання недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом №2 від 23 листопада 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС, визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 23 листопада 2017 року, що свідчить про корпоративний характер спору.

Позивач також заявив вимоги про визнання недійсним акту оцінки та приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕДАЛ", що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року, визнання недійсним акту приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року.

Статтею 167 Господарського кодексу України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з положеннями статті 80 Господарського кодексу України, до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Згідно з нормами статті 82 Господарського кодексу України, установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут.

Відповідно до приписів статті 98 Цивільного кодексу України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів.

Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори.

Як встановлено судом, 16 листопада 2017 року відбулись установчі загальні збори засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", результати яких оформлені протоколом №01 від 16 листопада 2017 року. Як видно з протоколу № 01 16 листопада 2017 року на загальних зборах були присутні засновники ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" в особі директора Шевченка Ю.Т. У згаданому протоколі зазначено, що на загальних зборах засновники постановили затвердити створення Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС".

Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про господарські товариства", засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України (в редакції закону від 23 березня 2017 року - на час прийняття оспорюваних рішень).

Таким чином, засновниками ТОВ "АРМ АС" виступили ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ", від імені якого діяв директор ОСОБА_5 .

Згідно з положеннями статті 58 Закону України "Про господарські товариства", вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника у загальних зборах учасників, сповістивши про це інших учасників. Учасник товариства з обмеженою відповідальністю вправі передати свої повноваження на зборах іншому учаснику або представникові іншого учасника товариства (в редакції закону від 23 березня 2017 року).

Згідно з положеннями статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" (в редакції яка була чинна станом на час прийняття оспорюваних рішень) товариство може створювати дочірні підприємства та інші товариства за рішенням загальних зборів учасників. Товариство за рішенням загальних зборів учасників може бути засновником будь-якої іншої установи або засновником/учасником будь-якого іншого добровільного товариства, спілки, асоціації, та іншого об`єднання, комерційного або не комерційного характеру (пункти 3.7., 3.8. статуту в редакції затвердженій рішенням загальних зборів оформленого протоколом №01/10 від 05 жовтня 2010 року).

Згідно з положеннями пункту 7.1.2. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДЕДАЛ" (в редакції яка була чинна станом на час прийняття оскаржуваного рішення) до виключної компетенції загальних зборів учасників належить питання прийняття рішення про участь в інших підприємствах, господарських товариствах, прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості та основних засобів що є у власності товариства та визначення умов їх відчуження.

Відповідно до приписів частини 1 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (в редакції від 16 листопада 2017 року - на час вчинення реєстраційних дій щодо ТОВ "АРМ АС"), для державної реєстрації створення юридичної особи серед іншого подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) рішення засновників.

Згідно з нормами частини 20 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції закону від 16 листопада 2017 року) у разі участі представника засновника (учасника) юридичної особи у прийнятті рішення уповноваженим органом управління юридичної особи додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження.

А проте, всупереч положенням пунктів 3,7 - 3.8., 7.1.2. статуту ТОВ фірма "ДЕДАЛ", матеріали справи не містять доказів прийняття рішення загальними зборами ТОВ фірма "ДЕДАЛ" про надання згоди на участь у створенні ТОВ "АРМ АС". Матеріали реєстраційної справи ТОВ фірма "ДЕДАЛ" також не містять такого рішення (том1/а.с. 255-298) . Окрім того матеріали справи не містять документів, що засвідчують повноваження директора ТОВ фірма "ДЕДАЛ" діяти від імені товариства з метою створення ТОВ "АРМ АС", статутом позивача (в редакції чинній на момент проведення оспорюваних зборів) не передбачено таке право виконавчого органу - директора.

Згідно із нормами статей 92, 97 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 98 Цивільного кодексу України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно зі статтею 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

Позивач заперечив наявність будь яких рішень найвищого органу ТОВ "ДЕДАЛ" щодо участі як засновник/учасник в ТОВ "АРМ АС".

Отже з матеріалів справи суд встановив, що загальні збори ТОВ фірма "ДЕДАЛ" щодо участі в ТОВ "АРМ АС" не проводилися, оскільки відповідні протоколи відсутні у матеріалах реєстраційної справи, а також у самого позивача.

Таким чином суд робить висновок, що рішення загальних зборів засновників ТОВ "АРМ АС" від 16 листопада 2017 року, що оформлене протоколом №01 не відповідає вимогам закону, оскільки прийняте за відсутності рішення загальних зборів позивача про участь у створенні ТОВ "АМ АС" та внесення майнового внеску позивачем до статутного капіталу ТОВ "АРМ АС". В свою чергу виконавчий орган (директор) ТОВ фірма "ДЕДАЛ" не був наділений відповідними повноваженнями, та не мав права здійснювати голосування від імені ТОВ фірма "ДЕДАЛ", що також свідчить про прийняття оскаржуваного рішення за відсутності кворуму.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на особливості даного спору.

Корпоративні права особи щодо створення господарського товариства чи участі в ньому передбачають волевиявлення особи, яка прагне стати засновником чи учасником товариства.

Таким чином право засновувати господарське товариство, брати в ньому участь може бути реалізоване лише за умов вираження явної, безумовної власної волі особи на таку участь. А за відсутності такого волевиявлення особа має право не вважатися засновником та не бути учасником товариства, що на думку суду, також відноситься до сфери корпоративних прав. В даному випадку суд вважає, що право не вважатися засновником та не бути учасником товариства без власного волевиявлення особи є свого роду "негативними корпоративними правами".

Водночас позивач беззаперечно заявляє про відсутність у нього волі та прагнення бути учасником ТОВ "АРМ АС". Позивач ніколи не проявляв волю стати засновником та учасником цього товариства. Отже участь позивача у ТОВ "АРМ АС" без його волевиявлення є порушенням його негативних корпоративних прав.

А тому суд вважає, що визнання недійсними рішень загальних зборів засновників ТОВ "АРМ АС" від 16 листопада 2017 року, що оформлене протоколом №01 зможе відновити згадані порушені права позивача.

Щодо даного питання суд також враховує, що заяву про державну реєстрацію створення юридичної особи ТОВ "АРМ АС" від імені позивача ТОВ фірма "ДЕДАЛ" подано відповідачем 2 Волковим Ю.В., проте матеріали реєстраційної справи, а також матеріали даного провадження не містять доказів щодо наділення такими повноваженнями вказаного відповідача.

Окрім цього суд з`ясував, що саме рішення загальних зборів засновників ТОВ "АРМ АС" від 16 листопада 2017 року, що оформлене протоколом №01 стало підставою для реєстраційної дії про проведення державної реєстрації юридичної особи (номер запису 0013839 від 20 листопада 2017 року).

Відповідно до усталеної судової практики підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання .

Суд також вважає, що визнання недійсними рішень загальних зборів засновників ТОВ "АРМ АС" від 16 листопада 2017 року, що оформлене протоколом №01 в даному випадку буде належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Враховуючи викладене, рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", що оформлене протоколом №1 від 16 листопада 2017 року необхідно визнати недійсним.

Крім того позивач заявив позовну вимогу про визнання недійсним акту оцінки та приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕДАЛ", що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року, оскільки виконавчий орган товариства у відповідності до положень статуту не мав повноважень на передачу (відчуження) майна як майнового внеску до іншого товариства.

Щодо вказаної позовної вимоги суд зазначає, що згідно з положеннями статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з нормами статті 202 Цивільного кодексу України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Рішенням загальних зборів засновників ТОВ "АРМ АС", оформлених протоколом №01 від 16 листопада 2017, вирішено заснувати ТОВ "АРМ АС" та сформувати статутний капітал за рахунок внесення до нього майна, яке належить ТОВ фірма "ДЕДАЛ", перелік якого зазначений у цьому протоколі.

На виконання вказаного рішення 17 листопада 2017 року позивач передав відповідачу-1 майно, що відображене у акті оцінки вартості та приймання - передачі майна.

Отже, на переконання суду, акт передачі - приймання майна до статутного капіталу має ознаки правочину за відсутності будь-яких інших вольових дій сторін, що спрямовані на настання певних юридичних наслідків, зокрема за відсутності відповідного рішення установчих зборів про внесення до статутного капіталу новоствореного товариства своєї частки одним з його учасників.

А проте, як встановлено судом, оскаржуваний акт приймання - передачі частки в статутному капіталі складений на виконання рішення установчих зборів засновників, та лише засвідчує сам факт передачі частки, що відповідає правовій природі акту приймання - передачі, та не відповідає вимогам статті 202 Цивільного кодексу України, оскільки не має на меті настання певних юридичних наслідків, так як виникнення, зміна або припинення права в даному випадку виникає не з самого акту, а з рішення установчих зборів, яке як встановлено судом підлягає визнанню недійсним.

Крім того, як зазначено вище, з матеріалів реєстраційної справи видно, що реєстратор вніс запис про проведення державної реєстрації юридичної особи (номер запису 0013839 від 20 листопада 2017 року), в тому числі щодо розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників саме на підставі оспорюваного рішення від 16 листопада 2017 року, а не на підставі акту від 17 листопада 2017 року.

За таких умов саме рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актом, який зумовлює настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин.

Відтак в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним акту оцінки та приймання - передачі майна до статутного капіталу від 17 листопада 2017 року необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 23 листопада 2017 року суд зазначає, що як встановлено судом 23 листопада 2017 року між ТОВ "ДЕДАЛ" (позивач, продавець) та ОСОБА_1 (відповідач 2, покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ "АРМ АС", відповідно до предмету якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати покупцеві свої корпоративні права, пропорційні його частці у статутному фонді товариства, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти та оплатити названі корпоративні права.

Вказаний договір зі сторони покупця підписаний Волковим Ю.В. та зі сторони ТОВ фірма "ДЕДАЛ" Шевченком Ю.Т.

Згідно з положеннями пункту 7.1.2. статуту ТОВ фірма "ДЕДАЛ" (в редакції, чинній станом на час укладення договору), до виключної компетенції загальних зборів учасників належить питання прийняття рішення про участь в інших підприємствах, господарських товариствах, прийняття рішення, внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу, прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості та основних засобів, що є у власності товариства та визначення умов їх відчуження.

Як встановлено судом, частка корпоративних прав, які були відчужені згідно з договором від 23 листопада 2017 року становила частку внесену до статутного капіталу у формі майнового внеску що складався з нерухомого майна ТОВ фірма "ДЕДАЛ" (будівля адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 кв.м.; будівля сушки та виробничих приміщень площею 94,1 кв.м.; господарське приміщення площею 135 кв.м.).

Судом встановлено, що матеріли справи не містять доказів проведення загальних зборів учасників ТОВ фірма "ДЕДАЛ" щодо вирішення питання про надання згоди на участь у ТОВ "АРМ АС", а також надання згоди на відчуження об`єктів нерухомості та основних засобів, що є у власності товариства, а також відчуження корпоративних прав на користь ОСОБА_1 , матеріали справи не містять доказів того, що особа яке підписала від імені позивача договір - директор ТОВ фірма "ДЕДАЛ" ОСОБА_5 був уповноважений на укладення вказаного договору, статутом позивача (в редакції яка діяла станом на час укладення спірного правочину) передбачено, що виключно до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості та основних засобів що є у власності товариства та визначення умов їх відчуження.

Згідно з нормами статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з положеннями статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 Цивільного кодексу України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 Цивільного кодексу України). За системним аналізом норм Цивільного кодексу України (стаття 99), Господарського кодексу України (стаття 89) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Загальне правило, що випливає зі змісту норм статті 241 Цивільного кодексу України, таке: представництво з перевищенням повноважень не породжує властиві представництву наслідки, тобто не створює діями представника права й обов`язки в іншої особи, від імені якої вчинено правочин. У наведеній статті зазначається лише про один варіант поведінки особи, представник якої вийшов за межі наданих йому повноважень, а саме - схвалення нею цих його дій.

Разом з тим, як видно з даної справи позивач не лише не схвалив будь-яких дій, що могли бути вчинені директором ТОВ фірма "ДЕДАЛ" та спрямовані на юридичні наслідки стосовно участі у створенні ТОВ "АРМ АС", але й висловив заперечення щодо такої участі.

Суд також зауважує, що як видно з реєстраційної справи ТОВ "АРМ АС" усі заяви щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі від імені заявника ТОВ фірма "ДЕДАЛ" подавав інший учасник ТОВ "АРМ АС" - відповідач 2 ОСОБА_1 , який за результатами оспорюваного правочину і став набувачем усіх корпоративних прав та майна внесеного від імені ТОВ фірма "ДЕДАЛ" до статутного капіталу ТОВ "АРМ АС".

Натомість інший учасник оспорюваного правочину (ТОВ "ДЕДАЛ") не виявив свою волю до укладення спірного правочину, а судом встановлено підстави для визнання недійсним рішення установчих зборів ТОВ "АРМ АС" за яким позивач набув статус учасника ТОВ "АРМ АС" та вніс до відповідного товариства свою частку у формі майнового внеску (будівля адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 кв.м.; будівля сушки та виробничих приміщень площею 94,1 кв.м.; господарське приміщення площею 135 кв.м.). Водночас матеріали справи не містять доказів наявності повноважень директора товариства на прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомого майна та основних засобів, що є у ТОВ фірма "ДЕДАЛ", а особа яка підписала оспорюваний договір від імені товариства не мала повноважень на укладення вказаного правочину.

З огляду на такі обставини суд вважає, що відповідач 2 ОСОБА_1 як учасник ТОВ "АРМ АС" укладаючи спірний правочин діяв недобросовісно та знав або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не міг не знати про обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, зокрема про відсутність повноважень директора позивача на укладення такого роду правочину від імені ТОВ фірма "ДЕДАЛ".

Приймаючи до уваги те, що матеріалами справи не підтверджується наявність рішення загальних зборів учасників позивача як вищого органу управління юридичної особи ТОВ фірма "ДЕДАЛ" - засновника ТОВ "АРМ АС" про припинення участі в цьому товаристві та відчуження корпоративних прав, а також не підтверджується наявність наступного схвалення позивачем дій його виконавчого органу, суд робить висновок, що договір купівлі - продажу корпоративних прав від 23 листопада 2017 року не відповідає частинам 2, 3 статті 203 Цивільного кодексу України, а відтак має бути визнаний недійсним.

За таких умов, договір купівлі-продажу корпоративних прав товариства, укладений за відсутності рішення вищого органу управління юридичної особи - засновника про припинення участі у господарському товаристві, визнається судом недійсним (схожі правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 918/552/15).

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів оформленого протоколом №2 від 23 листопада 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС суд зазначає наступне.

23 листопада 2017 року відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", рішення за якими оформлені протоколом №02 від 23 листопада 2017 року.

У протоколі зазначено, що на вказаних зборах були присутні засновники ТОВ "АРМ АС": ОСОБА_1 та ТОВ фірма "ДЕДАЛ" в особі директора ОСОБА_5 .

По питанню 1 порядку денного вирішили виключити зі складу учасників та засновників ТОВ - фірма "ДЕДАЛ" на підставі договору купівлі - продажу корпоративних прав, при цьому результати голосування ("за"/ "проти" не відображено).

Також суд зауважує, що зазначений протокол підписано лише одним учасником ТОВ "АРМ АС", та не підписано з боку ТОВ фірма "ДЕДАЛ", відсутня навіть графа для підпису від імені другого учасника - ТОВ фірма "ДЕДАЛ". Такі обставини свідчать про те, що даний протокол оформлено одноособово Волковим Ю.В. А отже, рішення учасників ТОВ "АРМ АС" від 23 листопада 2017 року оформлене в тому числі від імені ТОВ фірма "ДЕДАЛ" але без фактичної участі позивача.

Таким чином позивач не приймав участі у згаданих зборах від 23 листопада 2017 року, а проте у протоколі №02 від 23 листопада 2017 року зазначено про його участь, а оспорюване рішення стосувалося прав позивача. Таким чином суд вважає, що права позивача в даному аспекті також були порушені.

Як видно з матеріалів реєстраційної справи ТОВ "АРМ АС" рішення загальних зборів засновників від 23 листопада 2017 року, а також згаданий вище договір купівлі - продажу корпоративних прав від 23 листопада 2017 року стали підставою для внесення державним реєстратором запису про внесення відповідних змін (номер запису 1013839 від 24 листопада 2017 року).

Оскільки судом встановлено, що рішення установчих зборів ТОВ "АРМ АС", що оформлене протоколом №01 від 16 листопада 2017 року не відповідає вимогам закону та підлягає визнанню недійсним, а за вказаним рішенням ТОВ фірма "ДЕДАЛ" виступило як один з засновників ТОВ "АРМ АС", суд вважає, що рішення загальних зборів, що оформлене протоколом №2 від 23 листопада 2017 року ТОВ "АРМ АС" також має бути визнано недійсним. Суд також вважає, що визнання недійсним рішення загальних зборів, що оформлене протоколом №2 від 23 листопада 2017 року буде належним та ефективним способом захисту в частині корпоративних прав позивача з наведених вище підстав.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним акту приймання - передачі майна ТОВ "АРМ АС" Волкову Ю.В. від 23 листопада 2017 року суд зазначає наступне.

Згідно з актом приймання - передачі майна від 23 листопада 2017 року ТОВ "АРМ АС" (відповідач 1) передав ОСОБА_1 (відповідачу 2) нерухоме майно (будівля адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 м. кв.; будівля сушки та виробничих приміщень площею 94,1 м.кв.; господарське приміщення площею 135 м.кв.), яке ТОВ "АРМ АС" фактично набуло на підставі оспорюваного рішення загальних зборів цього товариства від 16 листопада 2017 року. Водночас згідно з оспорюваним договором купівлі - продажу корпоративних прав від 23 листопада 2017 року ОСОБА_1 набув 100 % часток в статутному капіталі ТОВ "АРМ АС".

Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів, які свідчили б, що акт приймання - передачі майна від 23 листопада 2017 року був складений на виконання правочину. Таким чином суд приходить до висновку, що акт приймання - передачі майна від 23 листопада 2017 року укладений між ТОВ "АРМ АС" та ОСОБА_1 має ознаки правочину, оскільки спрямований на настання юридичних наслідків щодо зміни особи власника майна. Отже такий акт у цих правовідносинах має формальні ознаки двосторонньої погодженої дії шляхом волевиявлення обох сторін.

Як встановлено судом, оспорюваний правочин щодо відчуження майна укладений після набуття вказаного майна ТОВ "АРМ АС" на підставі оспорюваного рішення загальних зборів від 16 листопада 2017 року (зокрема в частині внесення позивачем вказаного майна до статутного капіталу ТОВ "АРМ АС" у формі майнового внеску) та договору купівлі - продажу корпоративних прав від 23 листопада 2017 року.

Суд зауважує, що як з боку особи яка передала згадане нерухоме майно (ТОВ "АРМ АС") так і з боку особи яка прийняла це майно, акт приймання - передачі майна від 23 листопада 2017 року підписано однією і тією ж особою - ОСОБА_1 .

Надалі вказане нерухоме майно було відчужене ОСОБА_1 на користь третьої особи у даній справі ОСОБА_3 відповідно до правочинів від 24 травня 2018 року.

Стосовно даної вимоги (визнання недійсним акту приймання - передачі майна від 23 листопада 2017 року) суд зауважує, що позивач по суті оспорює вибуття нерухомого майна зі своєї власності, заперечуючи при цьому свою участь в ТОВ "АРМ АС". А отже, в даній частині позову йдеться не про оспорювання правочинів товариства його учасником на захист існуючих корпоративних прав, а про прагнення власника повернути своє майно, яке вибуло з його володіння поза його волею.

Таким чином в цій частині спір не є по своїй суті корпоративним, а є спором щодо речових прав на нерухоме майно. А отже і вимоги в такому випадку мають бути висунуті позивачем з огляду на відповідні способи захисту.

Серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173).

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово нагадувала, що у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов (стаття 387 Цивільного кодексу України). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. При цьому в тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 Цивільного кодексу України, є неефективними (пункти 85, 114, 115 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16; пункти 100, 101 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18).

Визнання недійсним акту приймання - передачі майна ТОВ "АРМ АС" Волкову Ю.В. від 23 листопада 2017 року не вплине на права та обов`язки сторін у спірних правовідносинах та не спричинить відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах.

Отже, вимога позивача про визнання недійсним правочину, фактично одноосібно вчиненого та оформленого відповідачем 2 ОСОБА_1 , є неефективним способом захисту, бо позивач є тим суб`єктом, з власності якого нерухоме майно вибуло без його волі, а тому може заявити саме віндикаційний позов.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням статей 215 і 216 Цивільного кодексу України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-53цс12).

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Таким чином у цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України. Водночас, за усталеною судовою практикою, не вимагається визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Суд не встановив обставин недобросовісності набувача майна. Натомість суд зробив висновок про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ "АРМ АС", оформлених протоколом №01 від 16 листопада 2017, за яким сформовано статутний капітал ТОВ "АРМ АС" за рахунок внесення до нього нерухомого майна, яке належить ТОВ фірма "ДЕДАЛ", чим ТОВ "АРМ АС" фактично набуло право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна. Суд також зробив висновок про визнання недійсним правочину за яким відповідач 2 ОСОБА_1 набув у власність корпоративні права на частку у статутному капіталі ТОВ "АРМ АС", що виражалася у майновому внеску належного позивачу нерухомого майна (будівля адміністративно - побутових приміщень площею 58,8 м. кв.; будівля сушки та виробничих приміщень площею 94,1 м.кв.; господарське приміщення площею 135 м.кв.).

За таких умов, суд робить висновок, що позивач обрав у цій частині вимог неналежний та неефективний спосіб захисту, так як з огляду на зазначені вище правові позиції та норми законодавства, належним способом захисту порушеного права в даному випадку є витребування майна від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (висновок викладений у пункті 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Суд звертає увагу позивача, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на підроблення протоколу установчих зборів, договору купівлі - продажу корпоративних прав, акту прийому - передачі частки та майна.

А проте, згідно з висновком судового експерта №СЕ-19/118-20/11500-ПЧ/576 від 29 грудня 2020 року, судовий експерт вказав, що встановити, чи дійсно підпис на рішенні про створення ТОВ "АРМ АС", оформленому протоколом №1 від 16.11.2017 року належить саме ОСОБА_5 , та чи дійсно підпис на договорі купівлі - продажу корпоративних прав від 23.11.2017 року належить саме ОСОБА_5 чи такі підписи виконано іншою особою не виявилось можливим. Інших доказів щодо підробки вказаних документів позивач суду не надав.

Відтак вказані доводи суд відхиляє.

Щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як відображено в пунктах 2.1., 2.2., 2.4., 2.7. постанови Пленуму ВГСУ № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 року, господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, необхідно з`ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Законом не передбачено права учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва. Водночас згідно з положеннями статті 16 Цивільного кодексу України, пункту 4 частини першої статті 12 та статті 167 Господарського кодексу України незалежно від суб`єктного складу, якщо учасник (засновник, акціонер, член) юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то він має право подати відповідний позов. Такий спір підвідомчий господарським судам і підлягає вирішенню у загальному порядку.

Під час вирішення корпоративних спорів господарським судам слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших юридичних осіб. Тому рішення органів юридичної особи, прийняті до вступу позивача до складу її учасників або придбання ним акцій, не можуть бути визнані такими, що порушують його корпоративні права.

Відповідачем у справах про визнання недійсним рішення загальних зборів є товариство, а не його окремі члени, оскільки відповідне рішення є результатом волевиявлення не окремого члена, а загальних зборів членів як органа товариства.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

На позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюється чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

До прав, що підлягають правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб`єктам права, що входять до змісту їх правоздатності.

У своєму Рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року Конституційний суд України визначив основні ознаки охоронюваного законом інтересу, як правового феномену, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. А також дав його дефініцію: охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Зважаючи на викладене, охоронюваний законом інтерес характеризується такими ознаками: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним, у позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі (позивачу); суб`єктом порушення позивач вважає відповідача.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже, й матеріально-правової заінтересованості), є, зокрема те, що позивач звертається за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

Судом з фактичних обставин справи встановлено, що обґрунтування порушеного права та охоронюваного законом інтересу зводиться до порушення його корпоративних прав, якими він не володіє, у той час як позивач не є учасником таких корпоративних відносин.

Як встановлено судом, третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору є учасником ТОВ фірма "ДЕДАЛ", а проте вказана особа заявила позовні вимоги про визнання недійсним рішень ТОВ "АРМ АС" актів приймання - передачі та договору купівлі - продажу корпоративних прав, не був та не є учасником ТОВ "АРМ АС", докази, або обґрунтування таких обставин в матеріалах справи відсутні.

Отже, відсутність корпоративних прав у третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на момент прийняття рішення загальних зборів учасників товариства свідчить про відсутність порушення корпоративних прав, що існують на час розгляду спору. Адже особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших юридичних осіб. Тому рішення органів товариства, прийняті до вступу позивачів до складу його учасників, навіть за ймовірної наявності порушення вимог закону чи установчих документів цього товариства, не можуть бути визнані такими, що порушують корпоративні права позивачів.

Недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів не може визнаватися порушенням прав тих позивачів, які на момент його прийняття не були учасниками (акціонерами, членами) цієї особи. Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, зокрема, викладеним у постановах від 18.04.2018 у справі №910/7847/17, від 16.10.2018 у справі №910/15792/14, від 22.05.2019 у справі №904/7274/17.

Суд констатує, що така правова позиція є сталою в судовій практиці та не вбачає підстав для відступлення від наведених висновків.

За таких обставин порушення прав та охоронюваних законом інтересів у третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо спору у зв`язку із прийняттям оспорюваних рішень загальних зборів товариства судом не встановлено, а відтак в задоволенні позову третьої особи слід відмовити.

Слід зазначити, що 22 лютого 2021 року відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності яка аргументована тим, що оскаржувані рішення були прийняті 16 листопада 2017 року та 23 листопада 2017 року, в свою чергу статтею 258 Цивільного кодексу України визначено позовну давність до вимог про визнання недійсними рішення загальних зборів в один рік, відтак відповідач 2 просив суд відмовити в задоволенні позову з огляду з пропуском позивачем позовної давності.

Щодо вказаної заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до норм статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з правилами частини 1 та пункту 8 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до положень статті 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Статтею 261 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що спірні рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" були прийняті 16 листопада 2017 року та 23 листопада 2017 року.

Відповідач 2 посилається на те, що до позовних вимог у цій справі про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства підлягає застосуванню спеціальний скорочений строк позовної давності в один рік, встановлений пунктом 8 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України.

Однак, суд не бере до уваги зазначені твердження відповідача, оскільки частина 2 статті 258 Цивільного кодексу України була доповнена пунктом 8 згідно із Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набрав чинності 17 червня 2018, тобто після прийняття спірних рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС".

Норми, закріпленої в пункті 8 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України ("позовна давність в один рік застосовується до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства"), на момент прийняття спірного рішення загальних зборів не існувало. З огляду на таке суд робить висновок про те, що зазначена норма не може бути застосована до спірних правовідносин, які виникли раніше в часі.

Натомість, на час прийняття спірного рішення, позовна давність для вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства була визначена законодавством тривалістю у три роки.

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1807/17.

При цьому, суд враховує, що позивач звернувся з даним позовом до суду 11 березня 2020 року

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", що оформлені протоколом №1 від 16 листопада 2017 року та №2 від 23 листопада 2017 року заявлені з дотриманням позовної давності.

Відповідно до приписів частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши надані сторонами обґрунтування позовних вимог та заперечення щодо позову суд встановив обставини, що підтверджують порушення прав позивача та є підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", що оформлене протоколом №1 від 16 листопада 2017 року, рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", що оформлене протоколом №2 від 23 листопада 2017 року, та визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних від 23 листопада 2017 року укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕДАЛ".

До вказаних висновків суд прийшов у зв`язку з тим, що статутом позивача визначено порядок участі в іншому товаристві, а також порядок відчуження об`єктів нерухомості, що знаходяться у власності позивача. Проте позивач заперечив наявність свого волевиявлення щодо участі у Товаристві з обмеженою відповідальністю "АРМ АС", а при створенні нового товариства за участі позивача, такий порядок участі в іншому товаристві дотриманий не був. Суд встановив відсутність доказів, що стверджували б надання згоди вищим органом управління позивача на участь у створенні Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" та надання згоди на відчуження об`єктів нерухомості які перебували у власності позивача.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним акту оцінки та приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕДАЛ", що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року та акту приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року, суд зробив висновок, що заявлений позивачем спосіб захисту в даному випадку є неналежним та неефективним, відтак в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Щодо позову третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору судом встановлено відсутність порушеного права чи законного інтересу позивача в даному випадку.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з правилами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати позивача в розмірі 6 306,00 грн. судового збору суд вважає за необхідне покласти на відповідачів порівну, решта судових витрат у зв`язку з відмовою в позові покладається на позивача.

Судові витрати третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору в розмірі 11 350,00 грн. судового збору у зв`язку уз відмовою в позові суд покладає на заявника таких вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" задоволити частково.

2. Визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" (), що оформлене протоколом №1 від 16 листопада 2017 року.

3. Визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" (), що оформлене протоколом №2 від 23 листопада 2017 року.

4. Визнати недійсним договір купівлі - продажу корпоративних від 23 листопада 2017 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕДАЛ".

5. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" в частині вимог про визнання недійсним акту оцінки та приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ДЕДАЛ", що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" від 17 листопада 2017 року та акту приймання - передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" ОСОБА_1 від 23 листопада 2017 року відмовити.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" (33010. м. Рівне, вул. Вінницька 60, ) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. 00 грн. судового збору.

7. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" (33010. м. Рівне, вул. Вінницька 60, ) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. 00 грн.

8. Судові витрати в розмірі 4 204,00 грн. судового збору покласти на позивача.

9. В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 відмовити.

10. Судові витрати третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 в розмірі 11 350,00 грн. покласти на третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ДЕДАЛ" (33010. м. Рівне, вул. Вінницька 60, ).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "АРМ АС" (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна 39, ).

Відповідач (Боржник): ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 02 квітня 2021 року.

Суддя Качур А.М.