ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2021 року Справа № 923/78/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін, справу

за позовом: Підприємства об"єднання громадян "Миколаївське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих" (м. Миколаїв),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська кондитерська фабрика" (м. Херсон),

про стягнення 191204грн. 56коп.,

учасники справи не викликались (не повідомлялись).

Позивач 22.01.2021 року звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу від 22.03.2019 у розмірі 191204грн. 56коп., з яких: 158031грн. 50коп. заборгованість за договором, 25271грн. 48коп. штраф, 7901грн. 58коп. пеня.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021 року справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 25.01.2021 вищезазначену позовну заяву залишено без руху, та встановлено позивачу строк 10 днів з дня вручення даної ухвали, для усунення недоліків, а саме: надання суду докази доплати судового збору у розмірі 598грн. 06коп.

04.02.2021 року позивач надіслав до суду лист з усуненням недоліків.

Ухвалою від 05.02.21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до приписів частин 3, 5 ст. 252 ГПК України (зі змінами та доповненнями), без проведення судового засідання. Крім того, учасникам справи, відповідно до ст. 251, 252 ГПК України, встановлено строк для надання суду заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань.

Повне рішення у справі ухвалено 29.03.21.

Позивач у позовній заяві посилається на наступні обставини:

продавець (Позивач) свої зобов`язання за укладеним сторонами Договором купівлі-продажу від 22.03.2019 р. щодо поставки товару виконав поставивши товар, однак Покупець (Відповідач) до теперішнього часу в повному обсязі не розрахувався;

відповідно до акту звірки від 31 березня 2020р., що був підписаний та погоджений обома сторонами Договору, борг ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» складав 378 031,50 грн.;

у подальшому Відповідач проводив з позивачем розрахунки, проте знову не в повному обсязі, у зв`язку із чим основний борг, станом на 14 грудня 2020 р., складає 158031грн.50коп.;

відповідно до умов п. 7.1. Договору Позивачем, за період з 09.04.20 по 06.01.21р. (273 календарних дні), нараховано Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання (на суму основного боргу) пеню у розмірі - 25 271 грн. 48 коп. та штраф у розмірі 7 901 грн. 58 коп., які Позивач просить стягнути з Відповідача разом з основним боргом.

Відповідач, повідомлений про строк подання відзиву належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвали суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку (направлена судом на адресу відповідача ухвала-повідомлення вручена 10.02.21, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення), не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, без поважних причин не подав.

Відповідно до положень частини 9 статті 165 ГПК України: "У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами."

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

22.01.21 - позов;

04.02.21 - лист про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань): не подавались.

З`ясувавши обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до умов п. 1.1. укладеного сторонами Договору купівлі-продажу від 22.03.2019 р. (надалі за текстом рішення - Договір) Підприємство об`єднання громадян Миколаївське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих (надалі за текстом рішення - Позивач, ПОГ МУВП УТОС) як продавець, зобов`язувалось передати у власність продукцію власного виробництва покупцеві - Товариству з обмеженою відповідальністю «Херсонська кондитерська фабрика» (надалі за текстом рішення - Відповідач, ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика»), яке зобов`язувалося її оплатити.

Відповідно умов п. 4.2. Договору, сторони погодили оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця з відстрочкою платежу 20 календарних днів.

Згідно накладної № 492 та товарно-транспортної накладної від 2 березня 2020р. ПОГ МУВП УТОС передало, а ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» прийняло продукцію на суму 43 480 грн. 00 коп.

Згідно накладної № 336 та товарно-транспортної накладної від 5 березня 2020р. ПОГ МУВП УТОС передало, а ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» прийняло продукцію на суму 75 072 грн. 50 коп.

Згідно накладної № 433 та товарно-транспортної накладної від 16 березня 2020р. ПОГ МУВП УТОС передало, а ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» прийняло продукцію на суму 65 478 грн. 50 коп.

Згідно накладної № 474 та товарно-транспортної накладної від 19 березня 2020р. ПОГ МУВП УТОС передало, а ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» прийняло продукцію на суму 66 598грн. 00 коп.

Відповідно до акту звірки від 31 березня 2020р., що був підписаний та погоджений обома сторонами Договору, борг ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» складав 378 031,50 грн.

У подальшому Відповідач проводив з позивачем розрахунки, проте знову не в повному обсязі, у зв`язку із чим основний борг, станом на 14 грудня 2020 р., складає 158031грн.50коп.

Крім того, відповідно до умов п. 7.1. Договору за порушення терміну оплати Товару Покупець сплачує штрафні санкції, що нараховуються за весь період прострочення та можуть застосовуватись Продавцем як разом так і окремо, а саме:

Штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми;

Штрафну неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5 відсотків від суми, простроченої до сплати більш, ніж за 30 днів.

Позивачем, за період з 09.04.20 по 06.01.21р. (273 календарних дні), нараховано Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання (на суму основного боргу) пеню у розмірі - 25 271 грн. 48 коп., а також штраф у розмірі 7 901 грн. 58 коп.

Разом з тим, враховучи приписи ч. 6 ст.. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, розмір пені, що підлягає стягненню з Відповідача, за розрахунком Позивача у межах шестимісячного строку (з 09.04.20 по 05.10.20), становить 20239грн.07коп.

Аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову у частині 158031грн.50коп. основного боргу, 7901грн.58коп. штрафу, 20239грн.07коп. пені приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства. В іншій частині позовних вимог аргументи Позивача судом не приймаються до уваги за викладених вище обставин.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України: "неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання".

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України: "якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства".

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ч. 6 ст.. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": «платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін».

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону: «розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня».

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, дослідивши подані докази, оцінивши аргументи позивача, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду були порушені Відповідачем у частині прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором купівлі-продажу від 22.03.2019 р. зі сплати 158031грн.50коп. основного боргу, 7901грн.58коп. штрафу, 20239грн.07коп. пені, тому заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню у зазначеній частині.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним.

Розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, складає: 7 000,00 грн. професійна правнича допомога.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача у розмірі 9868,06 (загальна сума судових витрат) : 191204,56 (загальна сума заявлених вимог) х 186172,15 (загальна сума задоволених вимог) = 9608,34грн. (загальна сума судових витрат, що покладаються на Відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам).

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 247 - 252, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська кондитерська фабрика» (адреса місцезнаходження: 73002, м. Херсон, вул. Перекопська, 12; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 00382272) на користь Підприємства об`єднання громадян «Миколаївське учбово - виробниче підприємство Українського товариства сліпих» (адреса місцезнаходження: 54008, м. Миколаїв, вул. Комсомольська, 103-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 03967843) 158031грн.50коп. основного боргу, 7901грн.58коп. штрафу, 20239грн.07коп. пені, 9608грн.34коп. судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу та витрат по сплаті судового збору). Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складання повного рішення 29.03.21.

Суддя Ю.В. Гридасов