РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2021Справа № 910/9600/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод";

до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності"

(відповідач 1);

компанії МБ ЕНД Сервісес ЛТД (MB AND SERVICES LTD);

про визнання патенту України недійсним.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача 1:Капітоненко А. Г., адвокат, довіреність № НГЗ-ИСХ-01-20-675 від 01.06.2020;

Від відповідача 1: не з`явилися;

Від відповідача 2: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (відповідач 1) та МБ ЕНД СЕРВІСЕС ЛТД (відповідач 2) про визнання патенту України № 99310 на корисну модель недійсним повністю.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що корисна модель за патентом України № 99310 не відповідає такій умові патентоздатності, як новизна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.01.21; ухвалено звернутися до уповноваженого Центрального органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з проханням про вручення судових документів відповідачу-2 у справі № 910/9600/20 - МБ ЕНД СЕРВІСЕС ЛТД; провадження у справі зупинено до 26.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 змінено Міністерство розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України (відповідач 1) на його процесуального правонаступника - Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" (ідентифікаційний код: 31032378; місцезнаходження: Україна, 01601, місто Київ, вул. Глазунова, будинок 1).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/9600/20 до судового розгляду по суті.

Під час розгляду спору по суті 02.03.2021 р. позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники від відповідача 1 та від відповідача 2 у судове засідання 02.03.2021 не з`явилися, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Державна служба інтелектуальної власності України на підставі поданої заявки №u201414088 від 29.12.2014 р. (датою подачі попередньої заявки є 03.03.2014 р.) та висновку формальної експертизи Державного підприємства "Український інститут промислової власності" видала деклараційний патент України № 99310 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ ", власником якого є компанія МБ ЕНД СЕРВІСЕС ЛТД.

Публікація про видачу патенту України № 99310 на корисну модель була здійснена Державною службою інтелектуальної власності України в Офіційному бюлетені "Промислова власність" № 10 від 25.05.2015 р.

Як вбачається з формули корисної моделі та опису до патенту України № 99310 на корисну модель, вказана корисна модель відноситься до транспортних упаковок, зокрема до гнучких контейнерів, призначених для встановлення до вантажних відсіків різноманітних транспортних засобів з метою запобігання забрудненню та засмічуванню продукції, яку транспортують, і її захисту від впливу атмосферних факторів.

Формула корисної моделі за патентом України №99310 складається з одного незалежного пункту "1" та двадцяти чотирьох залежних пунктів, що безпосередньо (п.п. 2-8, 11-13, 20-25) та опосередковано (п.п. 9-10,14-19) підпорядковані незалежному пункту "1" формули.

При цьому, незалежний пункт "1" формули корисної моделі за патентом України №99310 складається з обмежувальної частини (посилений контейнер для перевезення сипких вантажів, що містить гнучкий вкладиш, який має елементи кріплення до жорстких частин транспортного засобу, а також принаймні один завантажувальний рукав, розташований у верхній частині контейнера), яка включає ознаки корисної моделі, які збігаються з ознаками найближчого аналога (в абзаці 5 стор. 1 опису до патенту України № 99310 на корисну модель зазначено, що найбільш близьким аналогом до корисної моделі є гнучкий контейнер для перевезення сипких вантажів за патентом Російської Федерації № 90751 на корисну модель) та відмітної частини, яка включає ознаки, що відрізняють корисну модель від найближчого аналога (гнучкий вкладиш додатково забезпечений герметизуючим засобом, виконаним у вигляді поліетиленової плівки, прикріпленої щонайменше частково до матеріалу гнучкого вкладиша з його внутрішнього боку, а також залежні (2-25) пункти формули").

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що патент України № 99310 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ" не відповідає умові патентоздатності "новизна ". Позивач вважає, що державна реєстрація корисної моделі за патентом України № 99310 була здійснена із порушенням законодавства України, а тому вказаний патент має бути визнаний недійсним повністю.

Позивач зазначає, що даний патент порушує його право виготовляти та використовувати на території України аналогічну продукцію, а тому патентування відповідачем 2 корисної моделі за патентом України №99310 створює перешкоди для здійснення позивачем власної господарської діяльності та порушує охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно з ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним.

Стаття 154 ГК України вказує, що відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами. До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на корисну модель засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою корисної моделі.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" (надалі також - Закону про винаходи), корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Згідно ч. 3 ст. 7 наведеного Закону винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об`єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо.

Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету (ч. 4 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі").

Рівень техніки включає також зміст будь-якої заявки на видачу в Україні патенту (у тому числі міжнародної заявки, в якій зазначена Україна) у тій редакції, в якій цю заявку було подано спочатку, за умови, що дата її подання (а якщо заявлено пріоритет, то дата пріоритету) передує тій даті, яка зазначена у частині четвертій цієї статті, і що вона була опублікована на цю дату чи після цієї дати (ч. 5 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі").

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Згідно з п. 6.6.1 Правил складання і подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки, від 22.01.2001 № 22 (із змінами та доповненнями), суть винаходу (корисної моделі) виражається сукупністю суттєвих ознак, достатніх для досягнення технічного результату, який забезпечує винахід (корисна модель).

Відповідно до п. 7.1.1 вищенаведених Правил, формула винаходу (корисної моделі) призначена для визначення обсягу правової охорони, яка надається патентом.

У матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності № 004-СІВ/20 від 14.08.2020 року, складений експертом І.В. Стародубовим, на замовлення позивача. За результатами проведеного експертного дослідження, експертом було встановлено, що сукупність суттєвих ознак корисної моделі за патентом України № 99310 стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки № u2014 14088 від 29.12.2014 та до 03.03.2014 р. - дати заявленого пріоритету.

Відповідно до ст. 98 ГПК України:

1. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

2. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

3. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

4. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

5. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

6. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

7. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Господарським судом встановлено, що висновок експерта за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності № 004-СІВ/20 від 14.08.2020 року, відповідає вищенаведеним вимогам і не викликає сумнівів у його правильності, оскільки висновки надані в межах компетенції експерта, ґрунтуються на методичних рекомендаціях та результатах дослідження, висновки чіткі, логічні, послідовні і відповідають фактичним даним справи.

В той же час, відповідачами зі своєї сторони не було надано висновку експерта із висновками, що відрізняються від тих, що надані експертом у вищезазначеному дослідженні.

За таких обставин висновок експерта № № 004-СІВ/20 від 14.08.2020 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності приймається судом в якості належного та допустимого доказу у справі.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про те, що патент України № 99310 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ" не відповідає умові патентоздатності "новизна".

Права інтелектуальної власності, зокрема, на корисну модель визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 469 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги компанії Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" про визнання недійсним патенту України № 99310 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ ", власником якого є компанія МБ ЕНД Сервісес ЛТД (MB AND SERVICES LTD), є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" про зобов`язання внести зміни до Державного реєстру патентів на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 99310 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ " та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність", суд зазначає, що внесення таких змін до Реєстру та публікація відповідного повідомлення відноситься до виключної компетенції Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності".

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача 2 в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, як власника оспорюваного патенту.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати патент України № 99310 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ " недійсним повністю.

3. Зобов`язати Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" (ідентифікаційний код: 31032378; місцезнаходження: Україна, 01601, місто Київ, вул. Глазунова, будинок 1) внести зміни до Державного реєстру патентів на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 99310 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ " та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

4. Стягнути з компанії МБ ЕНД Сервісес ЛТД (MB AND SERVICES LTD) Спейсес сіті роуд, Епворс хаус, 25 Сіті роуд, оф. 320, Лондон, ECIY1АА, Сполучене Королівство (Велика Британія) [Spaces City Road, Epworth House, 25 City Road, office 320, London, ECIY 1AA, United Kingdom (GB )] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (57286, Миколаївська обл., Вітовський район, село Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ) 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.03.2021

Суддя О.В. Мандриченко