РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.04.2021Справа № 910/585/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Доменант», Вінницька обл., м. Козятин

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм», м. Київ

про стягнення 152 525,50 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Доменант» (далі - ТзОВ «Доменант»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» (далі - ТзОВ «Константа-Комбікорм»/відповідач) про стягнення 152 525,50 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором купівлі-продажу №15 від 22.02.2017.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.01.2021 позовну заяву ТзОВ «Доменант» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

01.02.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.02.2021 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Положеннями статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Доменант» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу №15, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, що вказаний в цьому договорі, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

У відповідності до п. 1.2. договору найменування товару: нафтопродукти (дизпаливо, бензин А92, А95).

Згідно п. 2.2. договору загальна кількість товару: вказується в бухгалтерських накладних, товарно-транспортній накладній.

Асортимент товару, що постачається, визначається покупцем, та вказується у заявці, яку покупець надає (надсилає) продавцю не пізніше ніж за два дні до дати постачання, або визначається усною домовленістю між покупцем та продавцем (п. 3.1. договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що оплата товару, що вказана в рахунку на постачання товару, має бутим перерахована продавцю протягом одного робочого дня з моменту надання рахунку.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами до 22.02.2018 і діє до моменту його остаточного виконання. Термін дії договору автоматично продовжується на 1 рік на тих же умовах, якщо жодна із сторін про припинення договору за 20 календарних днів до закінчення терміну дії договору (п. 14.1. та п. 14.2. договору).

В матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення сторін про припинення дії договору, таким чином, станом на день розгляду цієї справи по суті договір купівлі-продажу № 15 від 22.02.2017 є чинним.

У період з 20.09.2018 по 06.11.2020 на виконання умов цього договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 12 359 050,30 грн, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте, в порушення умов договору купівлі-продажу, за твердженням позивача, відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 12 206 524,80 грн, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 152 525,50 грн.

30.11.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією від 27.11.2020, в якій просив погасити заборгованість у сумі 152 525,50 грн.

Однак, вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням ТзОВ «Константа-Комбікорм» своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 152 525,50 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу № 15 від 22.02.2017, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 12 359 050,30 грн, проте в порушення умов цього договору, за поставлений товар розрахувався частково в сумі 12 206 524,80 грн, внаслідок чого у ТзОВ «Константа Комбікорм» виникла заборгованість у розмірі 152 525,50 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що оплата товару, що вказана в рахунку на постачання товару, має бутим перерахована продавцю протягом одного робочого дня з моменту надання рахунку.

Отже, судом встановлено, що в порушення умов договору купівлі-продажу відповідач оплату за поставлений товар у повному обсязі не здійснив, на підтвердження зворотного ТзОВ «Константа Комбікорм» не надано суду будь-яких інших доказів.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Константа-Комбікорм» порушило умови договору купівлі-продажу № 15 від 22.02.2017 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 152 525,50 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Доменант» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» (01001, місто Київ, провулок Тараса Шевченка, будинок 13, квартира 39; ідентифікаційний код 40969842) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Доменант» (22100, Вінницька область, місто Козятин, вулиця Пилипа Орлика, будинок 10, офіс 3; ідентифікаційний код 36532900) заборгованість у розмірі 152 525 (сто п`ятдесят дві тисячі п`ятсот двадцять п`ять) грн 50 коп. та судовий збір у сумі 2 287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) грн 88 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук