РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2021Справа № 910/16894/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Державного підприємства спеціального зв`язку

до Акціонерного товариства "АЛЬФА - БАНК"

про стягнення 34394,96 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство спеціального зв`язку (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "АЛЬФА - БАНК" (далі - відповідач) про стягнення 34394,96 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем, як правонаступником Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", умов договору на послуги спеціального зв`язку за договірним тарифом №4621/ від 26.04.2016 в частині оплати за надані позивачем послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 позовну заяву залишено без руху.

У встановлений судом строк позивачем було усунуто недоліки, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 судом відкрито провадження у справі №910/16894/20; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде подано).

02.11.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що з долучених позивачем до позовної заяви документів неможливо встановити за який саме період та за якими квитанціями здачі відправлень у відповідача виникла заборгованість на суму 34394,96 грн.

При цьому як вказує відповідач, надані позивачем у період з січня по травень 2018 року послуги спецзв`язку на загальну суму 2641,93 грн були повністю оплачені Акціонерним товариством "Укрсоцбанк", що підтверджується належними та допустимими доказами у справі.

У ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.04.2016 між Державним підприємством спеціального зв`язку (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк"), правонаступником якого є Акціонерне товариство "АЛЬФА - БАНК" (відправник) було укладено договір на послуги спеціального зв`язку за договірним тарифом №4621/ (договір) відповідно до умов якого виконавець надає відправнику послуги спеціального зв`язку (надалі - послуги), а відправник зобов`язується оплатити виконавцеві надані ним послуги (п.1.1).

У п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 договору сторонами погоджено, що за послуги виконавця з приймання, обробки, перевезення та доставки відправлень та плату за оголошену цінність відправлення відправником сплачуються кошти згідно додатку №1 до договору. При договірному тарифі не застосовується знижка, що надається згідно діючих тарифів на послуги спеціального зв`язку. Інші послуги, не включені в додаток №1 сплачуються згідно діючих тарифів на послуги. Виконавець не пізніше 2 (другого) робочого дня місяця, наступного за звітним, надає відправнику рахунки (окремо за послуги спеціального зв`язку надані в м. Києві (ДПСЗ) та загальний рахунок за послуги, надані в філіях ДПСЗ) та відповідні акти наданих послуг спецзв`язку в 2 (двох) екземплярах. Відправник протягом 2 (двох) робочих днів повинен підписати акти наданих послуг спецзв`язку в 2 (двох) екземплярах та 1 (один) екземпляр повернути виконавцю. Оплата за надані послуги спецзв`язку здійснюється відправником на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у рахунку-фактурі, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання акту наданих послуг спецзв`язку. Виконавець видає відправнику квитанцію при здачі відправлень, де вказується загальна сума послуги з виділенням ПДВ.

Цей договір набуває чинності з 01.05.2016 після підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення відбитками печаток сторін і діє протягом одного року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Якщо за один місяць до завершення терміну дії договору ні одна із сторін не заявить про його припинення, договір вважається кожного разу продовженим на попередніх умовах на той же термін (п.п.7.1, 7.2 договору).

До вказаного договору між сторонами було підписано протокол погодження договірної ціни.

Відповідно до додаткового договору №1 від 07.07.2017 сторонами викладено протокол погодження договірної ціни у новій редакції.

На підтвердження надання послуг за договором, позивачем долучено до позовної заяви акти на виконання послуг спецзв`язку за січень 2018 на суму 981,76 грн, за лютий 2018 року на суму 673,72 грн, за березень 2018 року на суму 528,35 грн, за квітень 2018 року на суму 251,22 грн та травень 2018 року на суму 206,88 грн, які підписані та скріплені печатками з боку обох сторін.

15.11.2018 на адресу позивача надійшов лист Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" від 14.11.2018 №03.12-15/67-11742 про припинення дії договору на послуги спеціального зв`язку за договірним тарифом №4621/ від 26.04.2016.

Також позивачем долучені до матеріалів справи рахунок на оплату №1401 від 22.10.2020 на суму 34394,96 грн та акт звірки станом на 23.06.2018, підписаний тільки з боку позивача.

04.06.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №12-08/1970 від 04.06.2020 про оплату заборгованості за надані послуги на суму 34394,96 грн.

Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем, як правонаступником Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", умов договору на послуги спеціального зв`язку за договірним тарифом №4621/ від 26.04.2016 в частині оплати наданих позивачем послуг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позов Державного підприємства спеціального зв`язку не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги укладений між сторонами договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Доказів оспорювання в установленому законом порядку чи визнання недійсним укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого позивач надає Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" послуги спеціального зв`язку, а відправник зобов`язується оплатити виконавцеві надані ним послуги.

При цьому за змістом розділу 3 договору при здачі відправлень позивач видає відправнику квитанцію, де вказується загальна сума послуги, а оплата за надані послуги спецзв`язку здійснюється відправником на розрахунковий рахунок позивача, зазначений у рахунку-фактурі, протягом 5 робочих днів з дати підписання акту наданих послуг спецзв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження надання послуг за договором, позивачем долучено до позовної заяви акти на виконання послуг спецзв`язку за січень 2018 на суму 981,76 грн, за лютий 2018 року на суму 673,72 грн, за березень 2018 року на суму 528,35 грн, за квітень 2018 року на суму 251,22 грн та травень 2018 року на суму 206,88 грн, а всього на суму 2641,93 грн, які підписані та скріплені печатками з боку обох сторін.

Послуги, які надані позивачем за вище переліченими актами, Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" оплатило в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № від 05.03.2018 на суму 981,76 грн, № від 22.03.2018 на суму 673,72 грн, № від 25.04.2018 на суму 528,35 грн, № від 16.05.2018 на суму 251,22 грн, № від 23.06.2018 на суму 206,88 грн.

При цьому позивачем не надано доказів, які б підтверджували фактичне надання ним послуг за договором на суму 34394,96 грн у період, який визначений у позовній заяві як спірний, а саме з 12.01.2018 по 23.06.2018 та відповідно існування заборгованості відповідача за надані у спірний період послуги, оскільки Державним підприємством спеціального зв`язку не надано актів надання послуг спецзв`язку у спірний період на суму 34394,96 грн, які підписані та скріплені печатками з боку обох сторін та/або квитанцій, які позивач видає відправнику при здачі відправлень із зазначенням суми наданих послуг, і які є тими первинними документами, що підтверджують факт надання відповідних послуг, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 34394,96 грн не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі та є необґрунтованими.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства спеціального зв`язку до Акціонерного товариства "АЛЬФА - БАНК" про стягнення 34394,96 грн заборгованості за договором на послуги спеціального зв`язку за договірним тарифом №4621/ від 26.04.2016.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Державного підприємства спеціального зв`язку до Акціонерного товариства "АЛЬФА - БАНК" про стягнення заборгованості у розмірі 34394,96 грн відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

3. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Згідно з п.п.17.5. п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29.03.2021.

Суддя М.Є.Літвінова