ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 справа № 914/2971/20

За позовом: Державного підприємтсва «Регіональні електричні мережі», м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

про: зобов`язання укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

позивача: Зіньчук Я.О. - представник;

відповідача: Булькевич А.В. -представник.

ХІД РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного підприємтсва «Регіональні електричні мережі» до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» зобов`язання укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та суміжним оператором системи розподілу з додатками в редакції Державного підприємтсва «Регіональні електричні мережі».

Ухвалою суду від 23.11.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/2971/20, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.12.2020р.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 07.12.2020р. зареєстровано відзив на позовну заяву.

Відзив долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 14.12.2020р. розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 20.01.2021

Канцелярією Господарського суду Львівської області 24.12.2020р. зареєстровано відповідь на відзив на позовну заяву.

Відповідь на відзив на позовну заяву долучено до матеріалів справи.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 12.01.2021р. зареєстровано заперечення представника відповідача по справі.

Заперечення долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 20.01.2021р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №914/2971/20 на 30 днів з 23.01.2021р., підготовче засідання відкладено на 15.02.2021 р.

15.02.2021 року представник позивача на електронну адресу суду надіслав клопотання щодо приєднання доказів до матеріалів справи.

Докази долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 15.02.2021р. закрито підготовче провадження у справі №914/2971/20, розгляд справи №914/2971/20 по суті призначено на 01.03.2021 р.

01.03.2021 р. представник позивача на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з виявленням в уповноваженого представника позивача ознак інфікування коронавірусом COVID 19.

Ухвалою суду від 01.03.2021р. розгляд справи по суті відкладено на 15.03.2021р.

09.03.2021р. канцелярією Господарського суду Львівської області зареєстровано клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 15.03.2021р. оголошено перерву до 22.03.2021 р.

У судове засідання 22.03.2021р. представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав повністю.

У судове засідання 22.03.2021р. представник відповідача з`явився. Проти задоволення позовних вимог заперечив.

Судом, за наслідками розгляду справи по суті, у судовому засіданні 22.03.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» укласти з Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та суміжним оператором системи розподілу з додатками в редакції Державного підприємства «Регіональні електричні мережі».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач як оператор системи розподілу, всупереч нормам чинного законодавства, а саме Закону України «Про ринок електричної енергії», постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310 «Про затвердження Кодексу систем розподілу» не вчинив дій, спрямованих на укладення з Позивачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР.

У відповіді на відзив на позовну заяву Позивачем повідомлено, що 12 листопада 2020 року останнім отримано від Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» примірник договору, підписаний обома сторонами, з двома примірниками протоколу розбіжностей до договору, підписаними з боку Відповідача.

Однак, Позивач не погоджується з умовами договору, запропонованими Відповідачем у протоколі розбіжностей. Ключова розбіжність щодо умов договору міститься у визначенні дозволеної потужності за точкою розподілу, а саме: Позивач налогошує на її визначенні на рівні приєднаної потужності, а Відповідач зменшує її майже втричі.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з наступних підстав.

09.11.2020 року Відповідачем супровідним листом №145-07-5755 від 06.11.2020 року на адресу Позивача був надісланий підписаний зі сторони Відповідача Договір із застереженнями та двома примірниками протоколу розбіжностей.

Враховуючи той факт, що 20 денний строк в Позивача щодо передачі розбіжностей до суду закінчився 02.12.2020 року та останній не звертався до суду щодо їх врегулювання, Відповідач вважає, що пропозиції згідно протоколу розбіжностей були прийняті.

Крім того, вимоги Позивача не узгоджуються з положеннями ст. 238 ГПК України, оскільки не містять відповідних умов з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Обраний Позивачем предмет позову (про зобов`язання укласти договір) не відповідає встановленим законом способам захисту прав.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі відмови в укладенні договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання договору укладеним на умовах, визначених стороною.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Предметом розгляду у даній справі є вимога Позивача про зобов`язання Відповідача укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та суміжним оператором системи розподілу з додатками в редакції Позивача.

Проект правочину, про зобов`язання укладення якого просить ДП «Регіональні електричні мережі», Позивач в позовних вимогах не зазначив, хоча згідно з вимогами ч. 9 ст. 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі - Позивач, ОСР) є оператором системи розподілу електроенергії, відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, виданої постановою Національної комісії, ню здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018 №1444.

Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» (далі - Відповідач, суміжний ОСР) є суміжним оператором систем розділу електричної енергії.

Супровідним листом №Д4-02/1208 від 15.10.2020 року Позивачем було направлено (підписаний з його сторони) проект договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР - ДП «Регіональні електричні мережі» та суміжним ОСР ПрАТ «Львівобленерго» №02 від 19.10.2020 року (далі Договір) з додатками на адресу Відповідача (ідентифікатор поштового відправлення 736).

Як вбачається з відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта», поштове відправлення 736) було отримано Відповідачем 19 жовтня 2020 року.

09.11.2020 року Відповідачем, згідно супровідного листа №145-07-5755 від 06.11.2020 року, скеровано на адресу Позивача підписаний зі сторони Відповідача Договір із застереженнями та двома примірниками протоколу розбіжностей (ідентифікатор поштового відправлення 390).

Як вбачається з відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта», поштове відправлення 390) отримано Позивачем 12 листопада 2020 року.

Отже, дії відповідача не свідчать про відсутність наміру вступати у договірні відносини з позивачем.

Ключова розбіжність щодо умов Договору міститься у визначенні об`єму потужності за точкою розподілу.

Двадцятиденний строк щодо передачі Позивачем розбіжностей до суду, встановлений ч. 7 ст. 181 ГК України, закінчився 02.12.2020р.

10.11.2020 року Позивачем, засобами поштового зв`язку скеровано до суду позовну заяву у даній справі про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» укласти з Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та суміжним оператором системи розподілу з додатками в редакції Державного підприємства «Регіональні електричні мережі». Копію відповідного проекту Договору на 85 арк. Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви.

Позивачем не вжито заходів для врегулювання розбіжностей з Відповідачем та включення до Договору прийнятих пропозицій, не передано до суду неврегульованих розбіжностей у встановленому Законом порядку.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Пунктом 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

У відповідності до п. з ч. 1 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з приєднання до системи розподілу відповідно до Кодексу систем розподілу.

Підпункт 11.2.1 п. 11.2 розділу 11 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310 (далі - Кодекс систем розподілу), передбачає обов`язок укладати договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР.

Підпунктом 11.2.4 п. 12.2 розділу 11 Кодексу систем розподілу передбачено перелік розділів, які повинен містити договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР.

Зокрема, Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР повинен передбачати такі розділи:

1) предмет договору, в якому визначені основні особливості укладання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР, зокрема щодо приєднаної потужності, узгоджених (договірних) обсягів перетоків електричної енергії, а також вимог щодо обліку на межах балансової належності електричних мереж;

2) ціна договору, оплата послуг з розподілу електричної енергії, в якому зазначається, що між ОСР та суміжним ОСР плата за надання послуг з розподілу електричної енергії не здійснюється;

3) зобов`язання ОСР та суміжного ОСР, до яких належать, зокрема:

виконання умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР;

утримання електричних мереж у належному стані для забезпечення узгоджених (договірних) обсягів перетоків електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР в межах приєднаної потужності;

надання кожною стороною договору інформації про послуги, пов`язані з розподілом електричної енергії, та про терміни/строки обмежень і відключень;

4) права ОСР та суміжного ОСР, до яких належать, зокрема:

отримання інформації про планові терміни обмежень або відключень у розподільних мережах, що можуть призвести до порушення узгоджених (договірних) обсягів перетоків електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР, а також про інші форс-мажорні обставини;

вимога утримувати електричні мережі в належному стані для забезпечення узгоджених (договірних) обсягів перетоків електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР в межах приєднаної потужності;

отримання інформації про послуги, пов`язані з розподілом електричної енергії;

5) відповідальність ОСР та суміжного ОСР із зазначенням випадків, у разі настання яких несуть відповідальність ОСР чи суміжний ОСР.

ОСР та суміжний ОСР несуть відповідальність за збитки, заподіяні внаслідок порушень узгоджених (договірних) обсягів перетоків електричної енергії або недотримання параметрів якості електричної енергії, визначених державними стандартами, якщо зазначене виникло з їх вини.

ОСР та суміжний ОСР не несуть відповідальність за збитки, заподіяні внаслідок порушень узгоджених (договірних) обсягів перетоків електричної енергії або недотримання параметрів якості електричної енергії, визначених державними стандартами, якщо зазначене виникло не з їх вини;

6) форс-мажорні обставини;

7) інші умови;

8) реквізити ОСР та суміжного ОСР.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Судом встановлено, що Позивачем було підготовлено проект Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР - ДП «Регіональні електричні мережі» та суміжним ОСР - ПрАТ «Львівобленерго» з додатками та із супровідним листом від 15.10.2020 № Д4-02/1208 направлено на поштову адресу Відповідача.

Відповідний проект Договору було отримано Відповідачем 19 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Враховуючи положення ч. 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, у якій зазначено: якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, останнім днем строку на надсилання Відповідачем другій стороні примірників протоколу розбіжностей разом з підписаним договором або повернення підписаного без застережень Договору є 09.11.2020р. (08.11.2020р. вихідний день).

09.11.2020 року Відповідачем, згідно супровідного листа №145-07-5755 від 06.11.2020 року, скеровано на адресу Позивача підписаний зі сторони Відповідача Договір із застереженнями та двома примірниками протоколу розбіжностей (ідентифікатор поштового відправлення 390).

Позивачем отримано підписаний Відповідачем Договір із застереженнями та двома примірниками протоколу розбіжностей 12 листопада 2020 року.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Відповідно до ч. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Позивач не скористався правом, передбаченим ч. 7 ст. 181 ГК України на врегулювання розбіжностей, не передав до суду неврегульованих розбіжностей у встановленому Законом порядку.

Натомість, Позивачем, 10.11.2020 року, засобами поштового зв`язку скеровано до суду позовну заяву у даній справі про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» укласти з Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та суміжним оператором системи розподілу з додатками в редакції Державного підприємства «Регіональні електричні мережі».

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Необхідно розрізняти спори про спонукання до укладення договору та спори, що виникають при укладенні договору.

Зміст судових рішень у таких справах передбачений ч. 9 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України: у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Слово «зобов`язувати» в українській мові має декілька значень: накладати на кого-небудь якісь обов`язки, примушувати когось виконувати що-небудь; примушувати кого-небудь триматися, поводитися певним чином (Словник української мови в 11 томах, том 3, стор. 675). Отже, словосполученням «про зобов`язання укласти договір у редакції, наданій позивачем» позивач відобразив своє волевиявлення до вступу у зобов`язальні правовідносини з відповідачем на умовах запропонованої ним редакції договору та просив суд примусити відповідача до цього.

Вимога позивача зводилася до необхідності укласти такий договір у судовому порядку, оскільки Відповідач як оператор системи розподілу, всупереч нормам чинного законодавства, а саме Закону України «Про ринок електричної енергії», постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310 «Про затвердження Кодексу систем розподілу» не вчинив дій, спрямованих на укладення з Позивачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та суміжним ОСР.

Відповідно до абзацу 11 частини другої статті 20 ГК України, одним із способів захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів є установлення, зміна чи припинення господарських правовідносин. Визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення, як один із способів установлення господарських правовідносин, є належним способом захисту прав суб`єктів господарювання.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Позивач, звернувшись до суду з вимогою про зобов`язання укласти Договір в редакції позивача, в ході розгляду справи, зокрема, у поданій до суду відповіді на відзив на позовну заяву (арк. справи 4-7, том 2) зазначав, що не погоджується з умовами договору, запропонованими Відповідачем у протоколі розбіжностей, тобто фактично обґрунтовував позовні вимоги неможливістю врегулювання розбіжностей, наданих Відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Відповідача, суміжного ОСР, не свідчать про відсутність наміру вступати у договірні відносини з Позивачем, ОСР; Відповідачем відповідний Договір підписано із застереженнями та направлено Позивачу разом з двома примірниками протоколу розбіжностей; Позивач не скористався правом, передбаченим ч. 7 ст. 181 ГК України на врегулювання розбіжностей, не передав до суду неврегульованих розбіжностей у встановленому Законом порядку та строк, а відтак пропозиції Відповідача вважаються прийнятими, а Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСР - ДП «Регіональні електричні мережі» та суміжним ОСР ПрАТ «Львівобленерго» №02 від 19.10.2020 року є укладеним з урахуванням застережень, наданих Відповідачем згідно протоколу розбіжностей.

Відповідно до ч. 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З цих підстав судом відповідно не надається правова оцінка по суті розбіжностей, які виникли між сторонами.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку що в разі відмови постачальника електричної енергії в укладенні договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, визначених стороною. Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 10.10.2012 у справі №6-110цс12.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту, насамперед, повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Якщо предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові (постанова Верховного Суду України від 13.07.2004 у справі № 10/732).

Враховуючи вищевикладене, судом відмовлено в позові.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 46, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2021р.

Суддя М.М. Синчук