УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

31.03.2021Справа № 910/192/21

За позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57. офіс 7; ідентифікаційний код: 42502769)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ВФ РИТЕЙЛ" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15; ідентифікаційний код: 41457291)

Про стягнення 208650,00 грн збитків за порушення зобов`язань в сфері суміжних прав

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВФ РИТЕЙЛ" про відшкодування збитків, що стались в результаті порушення зобов`язання в сфері суміжних прав у розмірі 208 650, 00 грн.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" є акредитованою організацією, яка здійснює колективне управління майновими авторськими та (або) суміжними правами у сфері виконання фонограм та зафіксованих у них виконань.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" користувачі зобов`язані до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами у відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Позивач зазначає, що представником Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" було зафіксовано використання об`єктів суміжних прав в одному і тому самому публічному закладі, в якому здійснює господарську діяльність відповідач, що свідчать про використання відповідачем в його приміщенні фонограм та зафіксованих у них виконань без отримання належного дозволу на таке використання (укладення договору) і без виплати суми роялті акредитованій організацій колективного управління, яка випливає із базового тарифу, що дорівнює 50 мінімальним місячним заробітним платам, тобто суму, яка є упущеною вигодою.

У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача паушальну суму в розмірі 208650, 00 грн., а також покласти судові витрати на відповідача.

14.01.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суд запропонував відповідачу в строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали від 14.01.2021 надати до суду відзив, та встановив позивачу строк - протягом 15 днів з дня отримання відзиву на позов для подання до суду відповідь на відзив.

08.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та невідповідності фактичним обставинам справи.

18.03.2021 від позивача надійшла заява про відмову від позову, в якій позивач просить суд прийняти відмову від позову.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову, суд залишив її без розгляду з тих підстав, що така заява підписана особою, щодо якої в матеріалах справи, на момент подання такої заяви, були відсутні докази на підтвердження її повноважень діяти від імені позивача.

30.03.2021 від позивача надійшла заява про відмову від позову, в якій позивач просить суд прийняти відмову від позову, до заяви дана копія довіреності від 04.01.2021.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно з ч. 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Частиною 5 статті 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд перевірив повноваження підписанта заяви - представника Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" адвоката С. Г. Хлебнікова та з`ясував що останній наділений правом відмовлятися від позову на підставі довіреності від 04.01.2021, копія якої наявна в матеріалах справи.

Дослідивши вказану заяву, суд доходить висновку, що відмова від позову не суперечить інтересам позивача, така заява підписана уповноваженим представником - адвокатом С. Г. Хлебніковим, відтак суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову.

Відповідно до частини 3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Одночасно суд повідомляє позивача про наслідки, передбачені часиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України відмови від позову та закриття провадження у справі, а саме у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що заява позивача про відмову від позову надійшла 30.03.2021, що суд прийняв відмову позивача від позову та закрив провадження у справі, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні процесуальні підстави для повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 191, 226, п. 4 ч. 1 ст. 231, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову позивача - Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" від позову.

2. Закрити провадження у справі № 910/192/21 за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВФ РИТЕЙЛ" про стягнення 208650,00 грн збитків за порушення зобов`язань в сфері суміжних прав.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко-Легких