ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6931/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо" про заміну сторони виконавчого провадження у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року у загальному розмірі 462 148,44 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Секретар судового засідання Єпік А.М.

Представники:

від заявника: Ковріга О.І., виписка з ЄДРЮОФОПГР, керівник;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" заборгованість за договором поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року у загальному розмірі 462 148,44 грн., яка складається з: основний борг у розмірі 333 120,08 грн.; пеня у розмірі 59 797,34 грн.; інфляційні втрати у розмірі 46 670,12 грн.; 3% річних у розмірі 22560,90 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" (49107, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 124, кв. 122, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" (49000, м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 3, ) основний борг у розмірі 333 120,08 грн., пеню у розмірі 59 797,34 грн., 3% річних у розмірі 22 560,90 грн., інфляційні втрати у розмірі 46 670,12 грн. та 6 932,23 грн. - витрат по сплаті судового збору.

17.03.2021 року на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року видано наказ про примусове виконання.

26.03.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо" надійшла заява вих. № б/н від 26.03.2021 року про заміну сторони виконавчого провадження стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" (49000, м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 3, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо" (49000, м. Дніпро, вул. Харківська, б. 8а, ) за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 року, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року у справі № 904/6931/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" (49107, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 124, кв. 122, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" (49000, м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 3, ) основний борг у розмірі 333 120,08 грн., пеню у розмірі 59 797,34 грн., 3% річних у розмірі 22 560,90 грн., інфляційні втрати у розмірі 46 670,12 грн. та 6 932,23 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 25.03.2021 року між ТОВ "Завод Майстер-Профі" (далі - первісний кредитор, позивач) та ТОВ "Юридична фірма "Торнадо" (далі - новий кредитор, заявник) укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступило (передало) новому кредитору, новий кредитор набуло (прийняло) належні первісному кредиторові права вимоги до відповідача (боржника), які складаються з: основного боргу за договором поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року у розмірі 333 120,08 грн., пені у розмірі 59 797,34 грн., інфляційних втрат у розмірі 46 670,12 грн, 3% річних у розмірі 22 560,90 грн. та 6 932,23 грн. - витрат по сплаті судового боргу, що підлягають стягненню з боржника на користь первісного кредитора на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року по справі № 904/6931/20 про стягнення заборгованості за договором поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2021 року заяву прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.04.2021 року о 11:30 год.

Позивач та відповідач у судове засідання 05.034.2021 року призначене для розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо", дослідивши наявні у справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Частинами 1-3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України передбачено. що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу).

Згідно зі ст. 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво може здійснюватись і при заміні боржника або кредитора в зобов`язанні (статті 513, 520 Цивільного кодексу України). При цьому, згідно з Цивільним кодексом України такий договір про заміну сторони в зобов`язанні повинен бути укладений в такій же самій формі, що і первісне зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2021 року між ТОВ "Завод Майстер-Профі" (далі - первісний кредитор, позивач) та ТОВ "Юридична фірма "Торнадо" (далі - новий кредитор, заявник) укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступило (передало) новому кредитору, новий кредитор набуло (прийняло) належні первісному кредиторові права вимоги до відповідача (боржника), які складаються з: основного боргу за договором поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року у розмірі 333 120,08 грн., пені у розмірі 59 797,34 грн., інфляційних втрат у розмірі 46 670,12 грн, 3% річних у розмірі 22 560,90 грн. та 6 932,23 грн. - витрат по сплаті судового боргу, що підлягають стягненню з боржника на користь первісного кредитора на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року по справі № 904/6931/20 про стягнення заборгованості за договором поставки.

На виконання пункту 4. договору відступлення права вимоги від 25.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер- Профі " передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Торнадо» оригінали договору поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року з додатками та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року по справі № 904/6931/20 про стягнення заборгованості за договором поставки.

На виконання пункту 7. договору відступлення права вимоги від 25.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Торнадо» повідомило Боржника про відступлення права вимоги за укладений договором.

Фактичне виконання Новим кредитором грошових зобов`язань за відступлення права вимоги за договором є визначальним для заміни сторони у виконавчому провадженні, оскільки за частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16.

Можливість відступлення права вимоги є властивістю суб`єктивного зобов`язального права.

У постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справах №6-459цс-17, №752/8842/14-ц та Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15-ц викладено такий правовий висновок:

"Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" основний борг у розмірі 333 120,08 грн., пеню у розмірі 59 797,34 грн., 3% річних у розмірі 22 560,90 грн., інфляційні втрати у розмірі 46 670,12 грн. та 6 932,23 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Судом встановлено, що згідно укладеного 25.03.2021 року між ТОВ "Завод Майстер-Профі" (первісний кредитор, позивач) та ТОВ "Юридична фірма "Торнадо" (новий кредитор, заявник) було укладено договір відступлення права вимоги, до останнього перейшло право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" за договором поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, станом на день розгляду заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо" () являється новим кредитором боржника - ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" за договором поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року.

Зі змісту норм Цивільного кодексу випливає, що за загальним правилом, будь-яке зобов`язальне право вимоги може бути відступлене кредитором іншій особі; недопустимість відступлення права вимоги в силу сутності зобов`язання або через пряму заборону закону є винятком.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Обмеження щодо заміни кредитора у зобов`язанні може бути встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК). Зазвичай такі обмеження спрямовані на усунення ризиків, пов`язаних із переходом прав вимоги до іншої особи, яка не є стороною за первісним договором.

Цивільний кодекс встановлює загальне правило про принципову можливість переходу права кредитора від однієї особи до іншої як в порядку загального (універсального) правонаступництва, так і в порядку правонаступництва в окремому правовідношенні (сингулярного правонаступництва). В ч. 1 ст. 512 ЦК України ці види правонаступництва розглядаються як самостійні підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Отже, заміна кредитора у зобов`язанні є родовим поняттям щодо передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Обов`язок сплатити судовий збір за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів, не є за своє суттю цивільним чи господарським зобов`язанням, і включається до складу судових витрат, а не до предмету і ціни позову (саме які виникають з цивільних та господарських правовідносин), і, відповідно, його процесуальний розподіл судом за результатами вирішення господарського спору між сторонами процесу в межах позивач-відповідач не є виникненням саме господарського чи цивільного зобов`язання в межах кредитор-боржник.

Статття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що заміну кредитора саме у цивільному або господарському зобов`язанні.

Заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, в тому числі, щодо стягнення/відшкодування судового збору, характеру цивільно-правових не мають.

При цьому слід брати до уваги те, що в ЦК України термін "зобов`язання" вживається в різних значеннях і не збігається змістовно з поняттям "договір".

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Дозволяючи заміну сторони (як універсальне, так і сингулярне правонаступництво) на стадії виконавчого провадження у встановленому порядку, законодавець визнає, що вона як така не суперечить публічним інтересам у сфері судочинства та приватним інтересам сторін.

Правова оцінка законності відступлення права вимоги на стадії виконання судового рішення про стягнення грошей має ґрунтуватися на тому, що: будь-які ризики для боржника, пов`язані із відступленням права вимоги за грошовим зобов`язанням та стягненням відповідних сум як санкцій за його порушення, відсутні, оскільки вимога є безспірною в силу рішення суду, що набрало законної сили; обмеження права кредитора на вільне розпорядження своїм безспірним правом вимоги в статусі стягувача у публічно-правових відносинах виконавчого провадження не відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності, які в зобов`язальному праві відіграють першорядне значення, що прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Воля боржника за грошовим зобов`язанням на стадії застосування до нього заходів примусового виконання (наприклад, у вигляді арешту, примусового стягнення належних боржникові грошових сум та їх зарахування державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби) не має будь-якого юридичного значення. В ситуації, коли відбувається фактичне виконання обов`язку боржника у примусовому порядку, боржник не має і не може мати суб`єктивного права або інтересу щодо грошових сум, присуджених для сплати на користь кредитора. У випадку, коли судовим рішенням підтверджено наявність боргу і державною виконавчою службою здійснюються відповідні дії, кредитор наділяється правом використати публічно-правовий інститут (виконавче провадження) для реального відновлення його порушеного права. Оскільки на стадії примусового виконання судового рішення до боржника застосовуються заходи юридичної відповідальності, отже, навіть теоретично волевиявлення (згода) боржника щодо переходу прав кредитора у грошовому зобов`язанні до іншої особи (якщо це і передбачено умовами договору) не може вплинути на виконання судового рішення на користь нового стягувача (цесіонарія).

Договір № 000121 про відступлення права вимоги від 21.01.2021 та заміна кредитора за кредитним договором № НКЛ-2007499 від 28.09.2011 року, укладено після прийняття господарським судом рішення у даній справі.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Щодо досліджуваної справи, то докази виконання рішення господарського суду в матеріалах останньої відсутні.

Суд зауважує, що заявником не повідомлено про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду від 11.03.2014 у справі № 904/9544/13 та пред`явлення наказу до виконання.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Законом України "Про виконавче провадження", зокрема п. 5 ст. 15 визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Враховуючи наведене, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заміна стягувача правонаступником можлива і за умови, що виконавче провадження не відкрито та наказ господарського суду не перебуває на виконанні.

Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14 та від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених обставин справи господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та заміни сторону виконавчого провадження стягувача у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 року у справі № 904/6391/20, щодо стягнення - основного боргу у розмірі 333 120,08 грн., пеню у розмірі 59 797,34 грн., 3% річних у розмірі 22 560,90 грн. та інфляційні втрати у розмірі 46 670,12 грн. , право вимоги стягнення яких з боржника було передано до ТОВ "ЮФ "Торнадо", оскільки заміна стягувача можлива лише на ті суми, які були постановлені до стягнення за рішенням суду та передані новому кредитору за відповідним договором.

Крім того, сплата судового збору взагалі не є зобов`язанням в розумінні положень ст.509 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим, не могла бути предметом відступлення права вимоги за договором від 25.03.2021 року

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 03.03.2020 у справі № 912/1693/14, у постановах Верховного суду від 28.03.2018 у справі № 906/110/16, від 05.04.2018 у справі № 923/607/16, від 27.03.2019 у справі № 910/386/17, 16.04.2019 у справі № 910/377/17, від 13.05.2019 у справі № 916/106/15-г.

Водночас, ТОВ "Завод Майстер-Профі" залишилося стягувачем за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 року у справі № 904/6931/20 відносно стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 6 932,23 грн.

Враховуючи наведене, господарський суд не вбачає підстав для вилучення з участі у справі ТОВ "Завод Майстер-Профі" та здійснення процесуального правонаступництва позивача в цій частині.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо" про заміну сторони виконавчого провадження, подану у межах розглянутої справи № 904/6931/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" про стягнення заборгованості за договором поставки № 0307/18 від 12.07.2018 року у загальному розмірі 462 148,44 грн. В решті в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 52, 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо" про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження стягувача - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Торнадо" (49000, м. Дніпро, вул. Харківська, б. 8а, ) за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 року у справі № 904/6931/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Павлоградський завод мостових металоконструкцій" (49107, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 124, кв. 122, ) основного боргу у розмірі 333 120,08 грн., пені у розмірі 59 797,34 грн., 3% річних у розмірі 22 560,90 грн. та інфляційні втрати у розмірі 46 670,12 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 06.04.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік