ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2021 Справа № 905/26/21

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання Коновалова А.І.

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Про стягнення 55453,08 грн.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - відповідач) про стягнення 55453,08 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що на станцію Маріуполь-Сортувальний зі станції Волноваха прибув потяг №3231 до складу якого входило 56 вагонів, з яких: 50 завантажених вагонів "вугілля кам`яне", 3 платформи з порожніми контейнерами, 2 порожніх власних вагона і 1 транспортер, з яких 1 вагон одержувач ПрАТ "ММК ім.Ілліча". Відповідач вчасно не забрав передані позивачем вагони з передавальної колії, у зв`язку з чим залізницею було нарахована плата за користування вагонами в сумі 4740 грн, збір за зберігання вантажу в сумі 16212,96 грн та збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях в розмірі 35,60 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2021 вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Учасники розгляду справи були повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

15.02.2021 поданий відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що затримка вагонів сталась з причин, що не залежить від відповідача, а виключно з вини залізниці. Так, 15.03.2020 на під`їзну колію прибуло 1091 вагонів, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 465 вагонів, що перевищило середньодобовий вагонообіг по даній станції на 112%. Крім того, після проведення технічного огляду вагонів у парку прийому станції Маріуполь-Сортувальний було виявлено 26 вагонів (1 вагон власності ЦТЛ), які мали порушення технічного стану та загрожували безпеці руху, про що було зроблено запис у книзі натурного огляду вагонів працівниками комбінату, при цьому в порушення п.15 договору від 28.02.2017 залізниця не оформила акти ф.ГУ-23 про прибуття цих вагонів у незадовільному технічному стані. Час в 4 години для забирання вагонів відповідачем, який погоджений сторонами в договорі, має декларативний характер та не несе фінансової відповідальності. Крім того, плата за користування 2 вагонами власності ЦТЛ вже сплачена відповідачем у розмірі 288 грн. Окрім наведеного, затримка поїзду №3231 відбулась на станції призначення, а не на підходах до неї, як було зазначено позивачем. Між тим, позивачем до матеріалів справи був наданий розрахунок, який не має відношення до даного позову, а відноситься до потягу, який був відправлений 15.02.2020 о 10 год 25 хв. Окрім цього додатки, які додані до матеріалів справи, також відносяться до іншої справи. Також просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, який передбачений ст. 137 Статуту залізниць України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "ЦТЛ" ПАТ "Укрзалізниця" (далі-перевізник), та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - замовник) укладено договір про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 (далі - договір про надання послуг), відповідно до п.1.1 якого, предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою (а.с.11-18).

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - власник колії) укладено договір №1/28 (з додатковими угодами до нього від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" при станції Маріуполь-Сортувальний та станції Асланове регіональної філії "Донецька залізниця" (в редакції додаткової угоди до договору від 17.07.2018).

Строк дії договору до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019) (а.с.19-27).

Відповідно до п.1 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018), згідно з Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

За змістом п.2 договору, розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці (п.5 договору).

За умовами пункту 14 договору, власник колії сплачує Залізниці плату, зокрема, за користування ваганами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1; інші збори і плати згідно Статуту залізниць, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1. Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст.908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.306 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовим актами.

Згідно з ст.71 Статуту Залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором.

За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати (стаття 119 Статуту).

Відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23. За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника.

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером.

Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Отже, законодавством встановлено на підставі яких саме документів здійснюється облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними.

Такими документами є: відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45; акт про затримку вагонів форми ГУ-23а; акт загальної форми ГУ-23.

Збір за зберігання вантажу розраховується виходячи з часу затримки вагонів з вантажем. Вказані обставини також мають бути засвідчені відповідними доказами, зокрема актом про затримку вагонів та актом загальної форми.

Як зазначає позивач в позові, 15.03.2020 о 15 год. 20 хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний зі станції Волноваха прибув потяг №3231, до складу якого входило 56 вагонів, з яких: 50 завантажених вагонів "вугілля кам`яне", 3 платформи з порожніми контейнерами, 2 порожніх власних вагона і 1 транспортер. Вказані вагони були передані одержувачу о 17:24 год. 15.03.2020.

Фактично вагони простоювали на коліях станції з вини вантажоодержувача і були забрані локомотивом ПрАТ "ММК ім.Ілліча" частинами, що підтверджено пам`ятками про подавання вагонів №430: 5 вагонів о 00:30 год. 17.03.2020, 50 вагонів о 02:00 год. 17.03.2020. Загальний час знаходження на коліях станції склав: - 5 вагонів з 15.03.2020 21:24 до 17.03.2020 00:30 27 год. 06 хв; 50 вагонів з 15.03.2020 21:24 год до 17.03.2020 02:00 год 28:36 год., про що були складені акти на затримку вагонів №1-13а та акт загальної форми №6-78, які представником вантажоодержувача були підписані із зауваженням.

В той же час до позовної заяви позивачем не додано доказів на підтвердження вказаних вище обставин.

Надані позивачем пам`ятка №430 про подавання вагонів форми ГУ-45 стосується потягу в складі 58 вагонів, які були передані ПРАТ "ММК імені Ілліча" 15.02.2020 о 12год.42хв. (а.с.16).

Також, надані позивачем акт загальної форми ГУ-23 та акти про затримку вагонів ГУ-23А стосуються потягу №3121 (кількість вагонів 58), який прибув на станцію призначення 15.02.2020 о 10год.25хв. та був відправлений 16.02.2020 о 02год.30хв., 10год.20хв. та 22год.30хв. Крім того, вказані акти складені 16.02.2020, а отже не можуть підтверджувати наявність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, які мали місце з 15.03.2020 по 17.03.2020 (а.с.17-19).

В акті загальної форми №6-27 від 18.02.2020 також вказані обставини щодо простою потягу №3121 у складі 58 порожніх власних вагонів (а.с.23).

Відповідно до п.8 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;.

Згідно з ч.2 ст.164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінивши подані позивачем докази, суд дійшов висновку про їх неналежність, оскільки на їх підставі неможливо встановити обставини, які входять до предмета доказування у справі, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, а відтак такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо заявленого відповідачем строку позовної давності суд зазначає.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Враховуючи необґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами, то, відповідно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності у спірних відносинах.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст.257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22.03.2021.

Суддя О.В. Говорун