ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"17" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1686/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) до Фізичної особи-підприємця Хутак Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс» (65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10-А, )

про усунення перешкод у користуванні майном

Представники:

Від позивача Дідух С.П. (в порядку самопредставництва, Наказ від 19.02.2020 № 52, відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань);

Від відповідача Синько А.О (ордер від 17.092020 серія ОД № 606356);

Від третьої особи - Радулов В.В. (адвокат, довіреність від 07.03.2021 № 39).

Суть спору:
Міністерство оборони України (далі Позивач, МОУ) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Хутак Світлани Олександрівни (далі Відповідач, ФОП Хутак С.О.), з урахуванням Заяви про усунення недоліків позовної заяви від 27.08.2018 (вхід. від 28.08.2018 № 17386/18), про зобов`язання ФОП Хутак С.О. та будь-яких інших третіх осіб, усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця № 4974 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2018 відкрито провадження у справі № 916/1686/18, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.10.2018 залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» (65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд.10-А; ).

01.10.2018 до суду надійшла зустрічна позовні заява ФОП Хутак С.О. до Міністерства оборони України про визнання недійсним п.7.3 Договору про надання права користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру № ВКС-1250 від 01.08.2016, укладеного між ФОП Хутак С.О. та Міністерством оборони України, в частині умови про припинення дії договору за ініціативою однієї із сторін, яка повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2018 прийнято зустрічну позовну заяву ФОП Хутак С.О. до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано вимоги з зустрічним позовом ФОП Хутак С.О. в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/1686/18.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.11.2018р. зустрічну позовну заяву ФОП Хутак С.О. залишено без розгляду.

10.07.2019 представником Міністерства оборони України подано Заяву про зміну підстав позову (вхід. № 2-3258/19).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.08.2020, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі № 916/1686/18 позовну заяву Міністерства оборони України до Фізичної особи підприємця Хутак Світлани Олександрівни задоволено частково. Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Хутак Світлану Олександрівну усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця № 4974 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20. В решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 916/1686/18 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хутак Світлани Олександрівни задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 19.08.2019 у справі № 916/1686/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.06.2020 справу № 916/1686/18 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Шаратову Ю.А.

Ухвалою суду від 30.06.2020 прийнято справу № 916/1686/18 до свого провадження. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.07.2020.

Підготовче засідання призначене на 29.07.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному з 22.07.2020, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 14.08.2020 підготовче засідання призначено на 18.09.2020.

Протокольною ухвалою від 18.09.2020 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, задоволено усне клопотання представника відповідача та відкладено підготовче засідання на 02.10.2020.

Підготовче засідання відкладалося протокольними ухвалами від 02.10.2020 на 26.10.2020, від 26.10.2020 на 11.11.2020, від 11.11.2020 на 11.12.2020.

11.11.2020 Концерном «Військторгсервіс» подано Заяву про уточнення назви третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (вхід. № 30296/20), в який повідомив, що відповідно до наказу від 20.11.2019 № 99 назву філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» змінено на назву філія «Південна» Концерну «Військторгсервіс», про що внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Протокольною ухвалою від 11.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.12.2020.

У судовому засіданні оголошувались перерви протокольними ухвалами від 29.12.2020 до 13.01.2021, від 13.01.2021 до 29.01.2021, від 29.01.2021 до 17.02.2021, від 17.02.2021 до 02.03.2021, від 02.03.2021 до 17.03.2021.

03.03.2021 судом досліджено зміст поштового конверту, наданого Позивачем, про що складено Протокол вчинення окремої процесуальної дії.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статтю 41 Конституції України, пункт 2 частини першої статті 3, статтю 15, частину першу статті 237, статті 321, 391, частини першу, третю статті 651, частини першу, другу статті 763, статтю 1000 Цивільного кодексу України, частину першу статті 188, статтю 224 Господарського кодексу України, обґрунтовані вчиненням Відповідачем перешкод МОУ в особі його уповноважених осіб у користуванні торговельним місцем № 4974, розташованим по вулиці Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, у зв`язку з чим Позивач несе збитки.

Позивач зазначає, що між МОУ, Авангардівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» укладений Договір від 21.02.2000 № 181/9-83-р, відповідно до пункту 5.1 якого, міністерство має право протягом 99 років з дня підписання договору безкоштовного користування на власний розсуд 50-ма торговельними місцями під 20-футові контейнери по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок». Вказані обставини також підтверджуються листом ТОВ «Промтоварний ринок» від 14.03.2017 № 240.

МОУ вказує, що між ним та Концерном «Військторгсервіс» укладено Договір доручення від 14.06.2016 № 1. Відповідно до пункту 1.1 цього договору Концерн «Військторгсервіс» уповноважений діяти від імені МОУ, а саме: вчиняти дії пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнера (загальна кількість 50 місць) на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вулиці Рожевій, у тому числі з правом звернення до суду з позовами з питань пов`язаних з виконанням цього договору.

На підставі Договору доручення від 14.06.2016 № 1, від імені МОУ, Концерном «Військторгсервіс» укладено з ФОП Хутак С.О. Договір про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.08.2016 № ВКС-1250. На підставі цього договору, Відповідачу надано право платного користування місцем № 4974, на виділеній відкритій території, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ «Промтоварний ринок», згідно з планом розташування.

Позивач зазначає, що з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 06.03.2018 до Договору доручення від 14.06.2016 № 1, і збільшення вартості за користування торговельним місцем, він листом від 29.03.2018 № 406/46 повідомив Відповідача про зміну суттєвих умов та про необхідність приведення договірних відносин у відповідність до вимог, для чого ФОП Хутак С.О. було необхідно прибути до філії «Одеське управління військової торгівлі» у визначений термін з метою врегулювання питання щодо подальших договірних відносин та умов співпраці з МОУ. Крім того, цим листом Відповідача було повідомлено, що у разі його неприбуття в установлений термін та не приведення договірних відносин у відповідність до вимог, дію Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 буде припинено в порядку виконання пункту 7.3 за ініціативою сторони.

МОУ вказує на те, що лист від 29.03.2018 № 406/46 був отриманий Відповідачем 09.04.2018, однак ФОП Хутак С.О. не прибула до філії «Одеське управління військової торгівлі» з метою приведення договірних відносин у відповідність до запропонованих умов. У зв`язку з цим, листом від 04.06.2018 № 747/31 повідомлено ФОП Хутак С.О. про припинення з 06.08.2018 дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 в порядку пункту 7.3 договору, за ініціативою МОУ.

Крім того, Позивач зазначає, що за його зверненням у газеті «Одеські вісті» випуск від 09.06.2018 № 44 (5068) на сторінці 11, а також на веб-сайті ТОВ «Промтоварний ринок» були розміщені оголошення про припинення Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250.

Отже, за твердженням Позивача, ним виконано умову пункту 7.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 щодо повідомлення іншої сторони за два місяці про односторонню відмову від договору. Однак після припинення дії вказаного договору Відповідач продовжує користуватися торговельним місцем, чим порушує права МОУ.

Позивач зазначає, що комісією, створеною на підставі розпорядження начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» від 03.08.2018 № 10, проведено огляд 50 торговельних місць по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», та встановлено, що станом на 07.08.2018 на торговельному місці № 4974 розміщено два 20-футові контейнери і здійснюється підприємницька діяльність ФОП Хутак С.О., яка відмовилась звільнити торгівельне місце у добровільному порядку, що зафіксовано у складеному Акті огляду від 07.08.2018.

10.07.2019 представником МОУ Дідухом С.П. підписано та подано до суду Заяву про зміну підстав позову (вхід. № 2-3258/19). У цій заяві вказано про виникнення додаткової підстави для задоволення заявлених позовних вимог, а саме, закінчення терміну дії договору, на який він був укладений. При цьому, зазначається, що відповідно до пункту 7.1 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 термін його дії закінчився 31.05.2019. Однак, ФОП Хутак С.О. не звільнила торгівельне місце № 4974 і продовжує здійснювати на ньому підприємницьку діяльність, що підтверджується Актом огляду торгового місця від 09.07.2019. Також, наголошується на тому, що умови Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 не передбачають будь-якої пролонгації його дії, а будь-які додаткові угоди щодо зміни (продовження) терміну його дії сторонами не укладалися.

У пунктах 6.11, 6.12, 6.13 постанови від 27.05.2020 Верховний Суд, надаючи оцінку доводам касаційної скарги про відсутність повноважень у представника МОУ Дідуха С.П. на підписання Заяви про зміну підстав позову, зазначив про необхідність перевірки довіреності від 03.12.2018 № 220/526/д, оскільки дійсна підстава спору в цій справі суттєво впливає на результат його вирішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 61 Господарського процесуального кодексу України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Як випливає зі змісту довіреності від 03.12.2018 № 220/526/д, Міністерство оборони України уповноважило старшого офіцера Південного територіального юридичного відділу підполковника юстиції Дідуха С.П. представляти інтереси міністра (міністерства) в судових установах і органах виконання судових рішень: у справах про адміністративні правопорушення, у кримінальних, цивільних, господарських справах / провадженнях, у справах адміністративного судочинства, а також у виконавчому провадженні з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі, заінтересованій особі, потерпілому, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, стороні у справах про адміністративні правопорушення, стороні у виконавчому провадженні. Ця довіреність не надає права заявляти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, зменшувати розмір позовних вимог, змінювати підставу та предмет позову, відмовлятися від позову, заявленого Міністерством оборони України, повністю або частково, укладати мирові угоди, а також угоди у виконавчому провадженні. Довіреність видана без права передоручення і діє до 31.12.2019. /т. ІІ а.с. 146/.

Отже, довіреність від 03.12.2018 № 220/526/д містить застереження щодо обмеження повноважень представника МОУ, зокрема, відсутність права змінювати підставу та предмет позову.

При цьому, помилковим є твердження представника Позивача про відсутність у нього на підставі вказаної довіреності повноважень лише на одночасну зміну предмету та підстав позову. Адже, у даному випадку, сполучник «та» вжито у значенні «і», як єднальний, що поєднує однорідні члени граматичної основи (простого речення у складі складного), які виконують однакову синтаксичну функцію, є рівноправними і не залежать одне від одного, а саме, підмети виражені іменниками «підстава» і «предмет», що разом з дієслівним присудком «змінювати» є членами двоскладного речення. Тобто йдеться про заборону дій зі зміни як підстави, так і предмету позову, без вказівки на одночасність їх вчинення.

Окрім того, одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається в силу приписів частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України. А тому, заборона такої дії не потребує спеціального застереження у довіреності виданій представнику.

Отже представник МОУ Дідух С.П. не мав права на підписання Заяви про зміну підстав позову від 10.07.2019 (вхід. № 2-3258/19) на підставі довіреності від 03.12.2018 № 220/526/д.

З огляду на наведене, судом розглянуто позов заявлений з первісних підстав, вказаних у Позовній заяві від 08.08.2018 (вхід. від 10.09.2018 № 1819/18), без урахування Заяви про зміну підстав позову від 10.07.2019 (вхід. № 2-3258/19).

У Відповіді на відзив (вхід. від 05.12.2018 № 25160/18) МОУ, із посиланням на статті 6, 525, частину першу статті 626, статті 627, 628, 638, 651, частину першу статті 759, частину другу статті 760, статтю 761 Цивільного кодексу України, частину першу статті 188 Господарського кодексу України, додатково зазначає, що при укладенні Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 його сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, і до договору включені окрім типових ще й особливі умови, у тому числі щодо можливості одностороннього припинення (відмови) договору без настання будь-яких умов.

Також Позивач, із посиланням на Положення про Міністерство оборони України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, у редакції постанови КМУ від 19.10.2016 № 730, зазначає, що міністерство з урахуванням покладених на нього завдань самостійно не здійснює господарську діяльність, а відтак не в змозі самостійно отримувати кошти за використання торгівельними місцями від осіб, з якими відсутні договірні зобов`язання, у зв`язку з чим такі кошти не можуть зараховуватись Департаментом фінансів МОУ в якості оплати за надання права платного користування місцями, з огляду на відсутність будь-яких юридичних чи фінансових підстав для такого зарахування.

Заперечуючи проти доводу ФОП Хутак С.О. про недотримання порядку зміни умов договору щодо збільшення розміру оплати, передбаченого пунктом 3.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, МОУ зазначає, що листом від 04.06.2018 Відповідачу було запропоновано переукладення договору на визначених умовах з оплатою 16 925,40 грн. в місяць, та надіслано його для підписання у редакції Позивача, однак Відповідачем цього здійснено не було, а відповіді з даного питання так і не надійшло.

У Відповіді на відзив (вхід. від 09.08.2019 № 15978/19), заперечуючи проти доводу Відповідача про те, що Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250 вважається поновленим на строк, який був раніше ним встановлений, а саме, 34 місяці, і діє до 31.03.2022, Позивач додатково зазначає, що 22.02.2019 за вихідним № 228/24 начальником філії «Одеського управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс», що діяв від імені МОУ на адресу ФОП Хутак С.О. направлено лист про неналежне виконання умов договору та про відмову від його продовження, який Відповідач відмовився отримати. Отже, за твердженням Позивача, до моменту закінчення дії договору Відповідачу було достеменно відомо про відсутність наміру у МОУ продовжувати Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250.

У Відповіді на відзив (вхід. від 26.10.2020 № 28463/20) МОУ додатково зазначає, що, оскільки термін дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 закінчився 31.05.2019, він є припиненим. На думку Позивача, посилання Відповідача на норми частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України і статті 764 Цивільного кодексу України щодо продовження договору є безпідставними, оскільки умови договору не передбачають можливості його автоматичного продовження. Крім того, пунктом 6.1 цього договору передбачено, що всі зміни та доповнення до нього повинні бути оформлені письмово в двосторонньому порядку. Однак у матеріалах справи відсутні докази укладення нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250.

Також, Позивач зазначає, що заперечення орендодавця щодо пролонгації договору можуть мати місце не лише після закінчення строку договору і протягом місяця після закінчення цього строку, але й на дату закінчення строку договору, до 31.05.2019. У даному випадку відповідною заявою-запереченням є отриманий Відповідачем лист начальника філії «Одеського управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс», що діяв від імені МОУ на адресу ФОП Хутак С.О. за вихідним № 228/24 від 22.02.2019 про неналежне виконання умов договору та про відмову його продовження.

За твердженням Позивача, цей лист в сукупності з оголошенням у газеті «Одеські вісті» і на веб-сайті ТОВ «Промтоварний ринок», є належним доказом на підтвердження своєчасної відмови орендодавця від пролонгації договору оренди.

Позивач не заперечує укладення між МОУ, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України «Південь» відповідно до Договору доручення від 27.11.2008 та довіреності від 27.11.2008 № 220/1031/д, і ФОП Хутак С.О. Договору про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» від 09.02.2009 № 5/2009, згідно із яким, Відповідачу також було надано право на користування майновим правом на торгове місце № 4974.

Однак, Позивач зазначає, що згідно із розпорядженням Кабінету міністрів України «Про передачу цілісного майнового комплексу державного підприємства "Південь" до сфери управління Держкомпідприємництва» від 17.06.2009 № 683-р прийнято пропозицію Держкомпідприємництва щодо передачі цілісного майнового комплексу державного підприємства "Південь" (смт Авангард Овідіопольського району Одеської області) із сфери управління Міноборони до сфери управління Держкомпідприємництва. В подальшому наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 12.10.2010 № 315 ДП «Півень» було перейменоване в Державне підприємство «ТВК».

Отже, за твердженням Позивача, ДП Міністерства оборони України «Південь» вибуло з управління МОУ у 2009 році і підстави для того, щоб вважати Договір від 09.02.2000 № 5/2009 дійсним, відсутні. Відповідачем не надано жодних доказів, які можна розцінити як наступне схвалення правочину Позивачем.

Крім того, Позивач зазначає, що листом начальника філії «Одеського управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс» від 22.02.2019 № 228/24, який діяв від імені МОУ, Відповідача було повідомлено також й про відсутність наміру про продовження Договору від 09.02.2009 № 5/2009.

Заперечуючи проти доводу Відповідача про обрання Позивачем неправильного способу захисту порушеного права, а саме, негаторного позову відповідно до норм статті 391 Цивільного кодексу України, МОУ посилається на лист ТОВ «Промтоварний ринок» від 14.03.2017 № 240, згідно із яким, торговельне місце № 4974 перебуває у користуванні міністерства на підставі Договору від 21.02.2000 № 181/9-83р протягом 99 років з моменту його укладення. Жодних доказів щодо недійсності цього договору в матеріалах справи не міститься, а тому, твердження Відповідача про відсутність у МОУ права на користування вказаним торговельним місцем не відповідає дійсності.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні.

У Відзиві на позовну заяву від 28.09.2018 (вхід. від 01.10.2018 № 19903/18) ФОП Хутак С.О. вказує на недотримання Позивачем умов пункту 7.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 щодо порядку її письмового повідомлення про дострокове припинення дії договору, у зв`язку з чим Відповідач не був обізнаний про наявність ініціативи МОУ щодо припинення дії договору та відповідного повідомлення.

При цьому, Відповідач посилається на частину другу статті 782 Цивільного кодексу України, згідно із якою, у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. А також на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі № 6-143цс14, відповідно до якої, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені.

Відповідач зазначає, що Позивачем не надано до позовної заяви доказів направлення повідомлення (листа) від 04.06.2018 № 747/31 про припинення дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 на адресу ФОП Хутак С.О., а також доказів отримання нею цього повідомлення.

Відповідач, із посиланням на пункт 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, підпункти 3.1.3.1, 3.1.3.2 пункту 3.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 № 211, Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, зазначає, що підтвердженням надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) роздрукований на РРО, який видається відправнику та повинен ним зберігатися протягом трьох років. Однак, Позивачем не було надано касового чеку РРО, як належного доказу направлення поштового відправлення з листом від 04.06.2018 № 747/31 на адресу ФОП Хутак С.О.

Крім того, Відповідач, із посиланням на пункт 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, підпункт 3.5.2.3 пункту 3.5.2 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 № 211, звертає увагу на відсутність повідомлення про вручення поштового відправлення із зазначенням прізвища одержувача, дати отримання та остистого підпису одержувача.

Відповідач окремо зазначає, що розміщення у газеті «Одеські вісті» і на веб-сайті ТОВ «Промтоварний ринок» оголошень про припинення Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, не є належним повідомленням ФОП Хутак С.О., оскільки такі способи повідомлення про припинення договору не передбачені умовами цього ж договору, натомість у пункті 7.3 визначено необхідність саме письмового повідомлення іншої сторони про припинення дії договору за два місяці.

ФОП Хутак С.О. вважає, що наданий до позовної заяви Акт від 07.08.2018 огляду торговельного місця № 4974 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки складений у її відсутності. При цьому зазначає, що 07.08.2018 проходила медичний огляд в Консультативно-діагностичному відділенні КУ МКЛ № 10, а наявний на вказаному акті підпис зроблений від її імені насправді їй не належить.

Також Відповідач вказує на неможливість застосування до спірних відносин норм частини другої статті 763 Цивільного кодексу України, на які посилається Позивач, оскільки ними визначено порядок та строки для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. А, у даному випадку, Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250 укладений сторонами з визначенням строку його дії до 31.05.2019.

Відповідач наголошує на відсутності жодних фактичних обставин, передбачених законодавством або договором, які б вказували на припинення Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250. При цьому, звертає увагу на те, що належно виконує умови договору та систематично і своєчасно сплачує вартість послуг по розміщенню 20-футового контейнеру на відділеній території за цим договором. Зокрема, згідно квитанції від 08.09.2018 ФОП Хутак С.О. було сплачено на користь Позивача суму у розмірі 2 680,00 грн. з призначенням платежу «за послуги надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (торг. місце № 4974 за 09.2018 року по договору № ВКС-1250). Отже, на думку Відповідача, здійснення ним цієї оплати за вересень 2018 року і прийняття її Позивачем є фактом виконання сторонами зобов`язань за Договором від 01.08.2016 № ВКС-1250, тобто підтвердженням існування між сторонами договірних відносин та чинності договору на момент звернення МОУ до суду.

Окрім того, ФОП Хутак С.О. вважає, що Позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права або законного інтересу, оскільки задоволення заявлених позовних вимог не призведе до досягнення дійсної мети МОУ, а саме, збільшення розміру оплати за користування місцем для встановлення 20-футового контейнера до 16 925,40 грн. При цьому, ФОП Хутак С.О. зазначає, що Позивач не скористався передбаченим пунктом 3.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 і нормами законодавства порядком зміни умов договору щодо збільшення розміру оплати, не запропонував укласти додаткову угоду, не направив її на адресу Відповідача для підписання.

У Запереченнях на відповідь на відзив (вхід. від 27.11.2018 № 24566/18) Відповідач, із посиланням на статтю 11, частину першу статті 202, статтю 509,частину першу статті 626, статтю 629, статті 759, 782, 783 Цивільного кодексу України, частину першу статті 175, статтю 188, частину першу статті 283 Господарського кодексу України, зазначає, що припинення договору за ініціативою однієї із сторін без будь-яких на це визначених його умовами та законодавством підстав не передбачено. Пункт 7.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, на якій посилається Позивач, як на підставу його припинення, визначає тільки механізм такого припинення за наявності визначених на це законом підстав. А відтак, на думку відповідача, твердження Позивача про припинення дії договору внаслідок односторонньої відмови без наявності на будь-яких законодавчо визначених підстав, і за відсутності звернення до суду про його розірвання, суперечить нормам законодавства. Відсутність підстав для дострокового припинення договору виключає можливість його припинення в односторонньому порядку.

Крім того, Відповідач зазначає, що МОУ не дотримано вимог порядку дострокового розірвання договору, встановленого частинами другою, третьою статті 188 Господарського кодексу України, згідно яких, сторона договору вважається повідомленою про дострокове розірвання договору з моменту отримання пропозиції про розірвання договору. Оскільки жодних повідомлень про розірвання договору Відповідач не отримував, а докази про зворотне відсутні, ФОП Хутак С.О. наголошує, що не може вважатися повідомленою належним чином про дострокове розірвання договору. А відтак, відсутність підстав, які б свідчили про припинення договору, виключає можливість задоволення позову.

Відповідач окремо зазначає, що заявлена позовна вимога також поширюється й на осіб, яких не визначено, не конкретизовано та яких не зазначено Позивачем у якості відповідачів за його позовом, що не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Також, ФОП Хутак С.О. вказує на неправильно обраний спосіб захисту Позивачем. При цьому посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-92цс15, згідно із якою положення статті 391 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Відповідач наголошує, у даному випадку, між сторонами існують договірні орендні правовідносини, що виключає можливість застосування обраного Позивачем способу порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні власником прав користування (негаторний позов) за умови наявності відповідних порушень.

У Відзиві від 19.07.2019 (вхід. від 22.07.2019 №14569/19), поданому з урахуванням Заяви про зміну підстав позову від 10.07.2019, Відповідач додатково, із посиланням на частину четверту статті 284, частину четверту статті 291 Господарського кодексу України, статтю 764 Цивільного кодексу України, зазначає, що МОУ протягом місяця з 31.05.2019, дати закінчення дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, визначеної у його пункті 7.1, не звертався до ФОП Хутак С.О. з запереченнями проти продовження строку його дії. А відтак, за твердженням Відповідача, Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250 вважається поновленим на строк, який був раніше ним встановлений, а саме, 34 місяці, і діє до 31.03.2022.

У Запереченнях від 14.08.2019 ФОП Хутак С.О., із посиланням на постанови Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 910/6590/18, від 25.06.2019 у справі № 910/15387/17, від 26.06.2019 у справі № 757/44101/17-ц, наголошує, що у разі відсутності заяви однієї із сторін протягом одного місяця саме після закінчення строку дії договору, такий договір вважається продовженим на такий саме строк, як це передбачено законом.

У Відзиві від 01.10.2020 (вхід. від 02.10.2020 № 26246/20) ФОП Хутак С.О., із посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18, прийняту за результатами розгляду спору у подібних правовідносинах, зазначає, що пункт 7.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 не містить ані підстав розірвання договору чи припинення ним дії (за виключенням закінчення строку, на який він був укладений), ані посилання на можливість вчинення певних дій в односторонньому порядку, ані положень щодо можливості відхилення від загального порядку розірвання господарських договорів, встановленого статтею 188 ГК України. У свою чергу, ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення дії договору.

Відповідач вказує на те, що він у відповідь на ініціативу міністерства щодо припинення дії договорів згоди на це не надавав, а міністерство з приводу розірвання згаданих договорів (припинення ними дії) у визначеному законом порядку до суду не зверталося.

Отже, за твердженням Відповідача, Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250 не був припинений у серпні 2018 року, і ФОП Хутак С.О. користувалася торговим місцем правомірно, а у Позивача були відсутні правові підстави вимагати його звільнення.

Також, Відповідач, із посиланням на постанову Верховного Суду від 27.05.2020 у цій справі, № 916/1686/18, вказує на імперативність норм частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України, статті 764 Цивільного кодексу України щодо поновлення договору на новий строк. При цьому, зазначає, що протягом одного місяця після закінчення строку Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, тобто з 01.06.2019 по 01.07.2019 від МОУ та його уповноважених представників на адресу ФОП Хутак С.О. не надходили заяви про припинення або зміну умов договору. Протягом місця Відповідач продовжував користуватися правом платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнера № 4974, сплатив орендну плату, та будь-яких заперечень щодо цього з боку Позивача не було.

Відповідач, із посиланням на Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зазначає, що МОУ повинно було повертати отримані від ФОП Хутак С.О. кошти, якщо вважало, що вони були зараховані помилково. Однак цього не відбувалось.

ФОП Хутак С.О. окремо зазначає, що вона разом з іншими підприємцями 17.02.2020 звернулися до Департаменту фінансів МОУ з колективним запитом на отримання інформації з приводу спеціального реєстраційного рахунку МОУ, відкритого в Казначействі України (ЕАП), для перерахунку коштів, як сплати за договором оренди, у зв`язку з тим, що вони були змінені. У відповіді на цей запит від 19.02.2020 № 0290/93(3)/63 надано інформацію щодо реквізитів МОУ для перерахунку коштів для фізичних осіб-підприємців за право платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок». Ця обставина, на думку Відповідача, додатково підтверджує те, що МОУ визнає та не заперечує проти договору укладеного з ФОП Хутак С.О.

Крім того, Відповідач, із посиланням на постанови Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 909/442/17, від 15.05.2018 у справі № 910/12031/17, від 11.09.2018 у справі № 925/1321/17, від 21.11.2018 у справі № 530/212/17, від 16.04.2019 у справі № 922/793/18, наголошує на тому, що відповідно до норм частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України, статті 764 Цивільного кодексу України заперечення наймодавця мають бути висловлені ним саме протягом місяця після закінчення строку договору.

Відповідач вважає, що з огляду на відсутність будь-яких письмових заперечень МОУ протягом місяця після закінчення строку Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, продовження користування ним місцем для встановлення 20-футового контейнера № 4974 та сплату орендної плати, договір продовжив свою дію на наступний термін, визначений його умовами, а у Позивача відсутні підстави вимагати повернення об`єкта оренди у зв`язку із закінченням строку дії договору.

Окрім того, Відповідач вказує на наявність другого договору з Позивачем, який також надає право ФОП Хутак С.О. на користування майновим правом на торгове місце № 4974. А саме, Договору від 09.02.2009 № 5/2009 термін дії якого встановлений до 09.02.2029 (пункт 6.1 договору).

Відповідач зазначає, що, укладаючи Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250, сторони не укладали жодних угод про розірвання Договору від 09.02.2009 № 5/2009. Сам Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250 таких застережень не містить. З огляду на наведене, ФОП Хутак С.О. вважає, що вона користується торгівельним місцем № 4974 на підставі двох договорів. А за наявності чинного Договору від 09.02.2009 № 5/2009 позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також, ФОП Хутак С.О. вважає, що Позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки предмет негаторного позову, з яким МОУ звернулося до суду на підставі статті 391 Цивільного кодексу України, становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності. А у даному випадку, з матеріалів справи вбачається та не спростовується Позивачем, МОУ не є володіючим власником, адже торгівельне місце займає інша особа. Неволодіючий власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна з чужого незаконного володіння відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, тобто звернутися з віндикаційним, а не негаторним позовом. А відтак, заявлений позов не відповідає обставинам справи та визначеному законом способу захисту.

У Запереченнях на відповідь на відзив від 10.11.2020 (вхід. від 12.11.2019 № 30291/20) Відповідач додатково зазначає, що жодні повідомлення від МОУ або уповноважених ним осіб про припинення укладених з ним договорів з приводу користування майновим правом на торгове місце № 4974 до ФОП Хутак С.О. не надходили, від отримання листів-повідомлень від вказаних осіб вона не відмовлялася.

Відповідач зазначає, що накладна «Нової пошти» не свідчить про направлення повідомлення від 22.02.2019 № 228/24, оскільки опис вкладення відсутній, а в графі «додаткова інформація» зазначено, що відправлення під час приймання не оглядалося.

Також Відповідач звертає увагу на те, що в описі вкладення до цінного листа, відправленого через національного оператора зв`язку АТ «Укрпошта», не вказано вихідний номер повідомлення, заначено «з приводу відмови від договору», однак не визначено якого саме з двох. Крім того, це повідомлення не було вручене ФОП Хутак С.О. та повернуто.

При цьому, ФОП Хутак С.О. окремо звертає увагу на те, що у цих листах зазначено номер телефона отримувача, який в період з 2018 року їй не належить, а тому вона не могла відмовитись від отримання будь-яких повідомлень за цим номером.

Представник третьої особи Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс» в судовому засіданні просив суд задовольнити позов.

У Поясненнях по справі від 26.11.2018 (вхід. від 27.11.2018 № 24525/18) та від 26.10.2020 (вхід. від 26.10.2020 № 28550/20) третя особа фактично підтримує позицію МОУ викладену у позовній заяві та відповідях на відзиви.

Крім того, третя особа, із посиланням на постанову Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18, прийняту за результатами розгляду спору у подібних правовідносинах, зазначає, якщо на дату закінчення строку договору оренди та протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. А з огляду на положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача, Відповідача та третьої особи, суд

в с т а н о в и в :

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 916/1684/18 за позовом Міністерства оборони України до Фізичної особи-підприємця Котова Сергія Миколайовича, за участю третьої особи Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», про зобов`язання відповідача та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 05.07.2019 встановлені наступні обставини.

21.02.2000 між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» укладено договір № 181/9-83р, відповідно до умов п.п.1.1, 1.2 якого Міністерство дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га, вартість понесених затрат по його обладнанню становить 264661 (двісті шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят одна) гривня, що розташована на території військового містечка №7 Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області. Рада приймає земельну ділянку площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_3 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , для передачі у встановленому законодавством порядку у постійне користування ринку.

В пункті 2.1 договору від 21.02.2000 сторони встановили, представники сторін після підписання даного договору здійснюють прийом-передачу земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_3 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , про що складається відповідний акт (додаток № 2).

Відповідно до пункту 3.1 договору від 21.02.2000 Міністерство має право протягом 99 років з дня підписання даного договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ринку по вулиці Рожевій та розташованих на даних місцях вказаних контейнерів, а ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечувати вільний доступ до вказаних контейнерів.

25.04.2000 Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ «Промтоварний ринок» підписано акт прийому-передачі земельної ділянки з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком, розташованої на території військової частини А-4139 в Одеському гарнізоні на сьомому кілометрі Овідіопольської дороги.

Під час розгляду цієї справи, № 916/1686/18, представником ФОП Хутак С.О. відповідно до частини шостої статті 91 Господарського процесуального кодексу України заявлено клопотання від 26.10.2020 про витребування у МОУ Договору від 21.02.2000 № 181/9-83р. Вказане клопотання обґрунтовано неповнотою (відсутність аркуша з вказівкою на підписантів та їх підписами) і неналежним засвідченням копії наявної у матеріалах справи.

Протокольною ухвалою від 26.10.2020 задоволено клопотання Відповідача від 26.10.2020 витребувано у МОУ Договір від 21.02.2000 № 181/9-83р.

На виконання вказаної ухвали від 26.10.2020 МОУ разом із Клопотанням про долучення доказів (вхід. від 12.11.2020 № 30292/20) надано суду: лист Головного управління майна та ресурсів від 07.03.2017 № 503/4/1763; завірену копію Договору № 181/9-83р від 21.02.2000, укладеного між МОУ, Авангардівською селищною Радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ «Промтоварний ринок»; лист Начальника архівного відділу Овідіопольської районної державної адміністрації від 13.11.2018 № 155/01-35.

Тобто Позивачем не було надано оригінал Договору від 21.02.2000 № 181/9-83р, однак надано належним чином засвідчену його копію, без недоліків на які зауважив Відповідач.

Як випливає з листа архівного відділу Овідіопольської районної державної адміністрації від 13.11.2018 № 155/01-35 на виконання ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду від 26.10.2018 у справі № 509/4946/18 слідчим СВ Авангардівського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області був вилучений примірник № 2 Договору № 181/9-83р від 21.02.2000 укладений між МОУ, ТОВ «Промтоварний ринок» та Авангардівською селищною радою.

Крім того, у наявному у матеріалах цієї справи листі ТОВ «Промтоварний ринок» від 14.03.2017 № 240 повідомляється про те, що на виконання Договору від 21.02.2000 № 181/9-83р укладеного між МОУ, Авангардівської селищною радою та товариством, міністерству виділені в безкоштовне користування на власний розсуд терміном на 99 років з моменту укладення договору п`ятдесят місць під розміщення 20-футових контейнерів, на території цього товариства по вулиці Рожевій (територія Контейнерної площадки № 2 Торговельного комплексу № 1), зокрема, торговельне місце № 4974.

ФОП Хутак С.О. не спростовано у загальному порядку відповідно до частини п`ятої статті 75 Господарського кодексу України обставини наявності у Міністерства оборони України права безкоштовного користування 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ринку по вулиці Рожевій, на підставі Договору від 21.02.2000 № 181/9-83р, які встановлені стосовно міністерства постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 916/1684/18. Не є таким спростуванням просте висловлення необґрунтованих сумнівів щодо змісту договору без вказівки на конкретні обставини, які б свідчили, що зміст наявної його копії суперечить іншим доказам або викликає сумнів щодо його достовірності чи повноти.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою, другою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 Цивільного кодексу України).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (частина перша статті 761 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Під час розгляду цієї справи, № 916/1686/18, судом встановлено, що між Міністерством оборони України (Сторона 1), від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України «Південь», відповідно до Договору доручення від 27.11.2008 та довіреності № 220/1031/д від 27.11.2008, в особі директора Алєксеенко О.М., що діяв на підставі Статуту, і Хутак Світланою Олександрівною ( НОМЕР_4 ) укладено Договір про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 09.02.2009 № 5/2009 (далі Договір від 09.02.2009 № 5/2009). /т. ІІІ а.с. 188/.

Пунктом 1.1, підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Договору від 09.02.2009 № 5/2009 передбачено, що Сторона1 наддає Стороні2 право платного користування торговим місцем № 4974 на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій для встановлення 20-футових контейнерів, що належать Стороні2.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3 Договору від 09.02.2009 № 5/2009 вартість одного торгового місця під контейнером встановлюється у розмірі 1 800,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % на місяць. Оплата проводиться до 5-го числа поточного місяця. Вартість торгового місця під контейнери може бути змінена Стороною1. У разі зміни розміру оплати, Сторона1 повинна попередити про це Сторону2 в 10-денний термін до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати.

Пунктами 6.1, 6.2 Договору від 09.02.2009 № 5/2009 встановлено, що він набуває чинності з 09.02.2009 і діє до 09.02.2029. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або внесення змін до нього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на три календарні місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін. Після закінчення трьох місяців і не укладення нового договору, договір припиняє свою дію.

Згідно із пунктами 6.3, 6.4 Договору від 09.02.2009 № 5/2009 він розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

Вищезазначений зміст умов Договору від 09.02.2009 № 5/2009 свідчить про те, що за своєю правовою природою він є договором найму (оренди) майна, за яким МОУ, якому належать майнові права, передало їх у платне користування Відповідачу у цій справі.

Слід зазначити, що Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» звертався до Господарського суду Одеської області із позовом до ФОП Хутак С.О. із вимогою розтлумачити зміст п. 6.4 договору № 5/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтовартний ринок» по вул. Рожевій від 09.02.2009, укладеного між Міністерством оборони України, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України «Південь» на підставі договору доручення від 27.11.2008р. та довіреності № 220/1031/д від 27.11.2008р. в особі директора Алексєєнко О.М., та Фізичною особою-підприємцем Хутак Світланою Олександрівною, таким чином: «У разі припинення дії договору за ініціативою однієї із сторін в порядку п. 6.4 договору, Сторона, яка виступає з такою ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу Сторону за 2 (два) місяці, що означає, що договір у безумовному порядку припиняє свою дію через 2 (два) місяці після направлення ініціативною Стороною відповідного повідомлення про це іншій Стороні. Будь-яких додаткових чи зворотних дій від іншої Сторони такого повідомлення не потребується, а саме повідомлення є, виключно, інформативним джерелом моменту/дати припинення дії договору, про який /яку зазначається в такому повідомленні».

При цьому, концерн в якості, фактично, правомірності подання ним позову вказував, що з 14.06.2016 - дати укладення доручення № 1 між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс», єдиною уповноваженою особою з будь-яких питань щодо надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, отримання і обліку грошових коштів, стягнення штрафних санкцій та представництва інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах є Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.04.2017 у справі № 916/321/17, яке набуло законної сили 21.04.2017, позов задоволено частково. Розтлумачено п. 6.4 договору про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій № 5/2009 від 09.02.2009 наступним чином: «У разі наявності у будь-якої із сторін наміру (ініціативи) припинити дію договору, відповідна сторона має надіслати про це повідомлення іншій стороні договору. У такому випадку договір є припиненим після закінчення двох місяців з моменту відповідного повідомлення про припинення дії договору.

У матеріалах цієї справи, № 916/1686/18, відсутні докази дострокового розірвання чи припинення Договору від 09.02.2009 № 5/2009, укладеного до 09.02.2029.

Відповідно до статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно із статтями 1001, 1003 Цивільного кодексу України договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

14.06.2016 між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» укладено договір доручення № 1, відповідно до умов пункту 1.1 якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість 50 місць) на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вулиці Рожевій наведена у додатку № 1 до цього договору. /т. І а.с. 25-26/.

Пунктом 2.1 Договору доручення від 14.06.2016 № 1 передбачено, що мінімальний розмір плати за надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» згідно з цим договором встановлюється Міністерством та Концерном в розмірі не нижче ніж 2 679,30 гривень з ПДВ за одне місце щомісячно з урахуванням Звіту про експертну оцінку від 26.04.2016 (додаток № 2 до договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору доручення від 14.06.2016 № 1 він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2019. Договір вважається автоматично продовженим на таких саме умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.

Судом встановлено, що 01.08.2016 між Міністерством оборони України (Сторона1), від імені якого діяв Концерн «Військторгсервіс» відповідно до договору доручення № 1 від 14.06.2016, в особі начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» Короля Сергія Миколайовича, який діяв на підставі Положення та довіреності № 92/1 від 01.07.2016 та ФОП Хутак Світланою Олександрівною (Сторона2) був укладений Договір № ВКС-1250 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів (далі Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250). /т. І а.с. 31-32/.

Згідно із пунктами 1.1, 1.2 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 Сторона1 (Позивач) надає Стороні2 (Відповідачу) право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на спеціально визначеній для цієї мети відритій території, а ФОП Хутак С.О. зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього договору. Для встановлення майна Міністерство оборони України виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, смт. Авангард, територія ТОВ «Промтоварний ринок», вул. Рожева, торгове місце № 4974, згідно з планом розташування, який є невід`ємною частиною договору (додаток №1).

Пунктами 3.2, 3.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 передбачено, що загальна вартість наданих послуг по розміщенню одного 20-футового контейнеру на виділеній території за цим договором в місяць складає з урахуванням ПДВ 2 680,00 грн. Вартість послуг по цьому договору може бути переглянута у випадках передбачених законодавством України. У разі зміни розміру оплати Сторона1 повинна попередити про це Сторону2 в десятиденний строк до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати. Зміна розміру оплати оформлюється додатковою угодою сторін.

Пунктом 7.1 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 встановлено, що він набуває чинності з 01.08.2016 і діє до 31.05.2019.

Відповідно до пунктів 7.2, 7.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 він розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж два місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

Пунктом 7.4 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 передбачено, що Сторона2, за умови належного виконання умов договору, має переважне право на укладення нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії даного договору згідно вимог законодавства України.

Судом встановлено, що 06.03.2018 між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору Доручення № 1 від 14.06.2016, якою викладено у новій редакції пункти 1.1, 2.1, 2.8 та 2.9 договору. /т. І а.с. 27-28/.

Відповідно до пункту 2.1. Договору доручення № 1 від 14.06.2016 (в редакції додаткової угоди № 1 від 06.03.2018) мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футових контейнерів згідно з цим договором, з урахуванням Звіту про оцінку майна від 12.01.2018 (Додаток 5 до договору), станом на 31.12.2017 складає 16 925,40 грн (з ПДВ). Розмір плати за перший місяць за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ «Промтоварний ринок» чи після перегляду мінімального розміру плати за одне місце відповідно до пункту 2.8 цього договору визначається як добуток місячної ринкової вартості права користування земельною ділянкою під 20-футовим контейнером, визначеної за результатами проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності, та щомісячних індексів інфляції (що перевищують 100%) за період з дати проведення оцінки до дати укладення договору (укладення додаткової угоди, застосування підвищеного розміру плати) та є підставою для внесення змін до укладених фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок». В подальшому щомісячно розмір плати за надання права платного користування місцями індексується у поточному місяці (у випадку перевищення 100%) на величину індексу інфляції за попередній місяць. У випадку, якщо за результатами перегляду мінімального розміру розмір плати за перший місяць буде меншим ніж розмір плати за попередній місяць, плата встановлюється у розмірі попереднього місяця.

Пунктом 2.8 Договору доручення №1 (в редакції додаткової угоди № 1 від 06.03.2018) передбачено, що Міністерство (орган військового управління, на який покладено завдання з функціонального управління Концерном) станом на 31 грудня календарного року (в разі необхідності в будь-який час протягом дії договору), організовує проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності оцінки права користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів з рецензуванням Звіту про оцінку майна відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Рецензований Звіт про оцінку майна використовується сторонами для встановлення мінімального розміру плати та внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок». Підвищення розміру плати за надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ «Промтоварний ринок» Концерн здійснює шляхом внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» та застосовується з дати проведення оцінки, за виключенням 2018 року, в якому підвищений розмір плати застосовується з дати підписання договорів (у редакції додатку 6 до цього договору), укладених між концерном і фізичними та/або юридичними особами, а також актів приймання-передачі права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, але не пізніше трьох місяців з дати укладення сторонами додаткової угоди № 1 до цього договору.

29.03.2018 Філією «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Війсськторгсервіс» було складено лист за вихідним № 406/46 на адресу ФОП Хутак С.О., у якому, із посиланням на Додаткову угоду № 1 до Договору Доручення № 1 від 14.06.2016, пропонувалось Відповідачу з`явитися до Філії з метою врегулювання питання щодо подальших договірних відноси, які передбачають надання права платного користування торговельним місцем № 4974. Також повідомлялось, що у разі не з`явлення до Філії у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання цього повідомлення, Філією буде припинено дію укладеного Договору № ВКС-1250 від 01.08.2016 в порядку виконання пункту 7.3. /т. І а.с. 33/.

Суд не приймає в якості доказу на підтвердження отримання ФОП Хутак С.О. 09.04.2018 листа від 29.03.2018 № 406/46, надану Позивачем роздруківку з веб-сайту оператора «Нова пошта» з відомостями про відстеження відправлення, оскільки ці відомості не дозволяють достеменно встановити зміст вкладення у відправлення та отримання його саме Відповідачем. /т. І а.с. 34/.

Також, з огляду на відсутність опису вкладення, суд не приймає як доказ на підтвердження надіслання на адресу ФОП Хутак С.О. листа від 29.03.2018 № 406/46, й надані Позивачем конверт з довідкою оператора зв`язку АТ «Укрпошта» із зазначенням причини повернення кореспонденції «за закінченням встановленого терміну зберігання» і Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. /т. І а.с. 35/.

04.06.2018 Філією «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Війсськторгсервіс» було складено лист за вихідним № 447/31 на адресу ФОП Хутак С.О., у якому повторно повідомило про припинення з 06.08.2018 дії Договору № ВКС-1250 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 01.08.2016, за ініціативою Міністерства оборони України в порядку пункту 7.3 договору. Також повідомлялося, що у разі наявності у Відповідача бажання користуватися торгівельним місцем, то за умови, якщо воно буде вільне, ФОП Хутак С.О. може звернутися до Філії у термін до 06.08.2018 із заявою про намір укласти договір у новій редакції, за яким мінімальна вартість за користування торговельним місцем становитиме 16 925,40 грн. (з ПДВ) в місяць. Вказаний лист прийнято до пересилання оператором зв`язку АТ «Укрпошта» 05.06.2018, що підтверджується відповідним відтиском штемпеля на описі вкладення до цінного листа. /т. І а.с. 36/.

Суд не приймає як докази належного повідомлення ФОП Хутак С.О. про припинення Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 розміщення оголошень у газеті «Одеські вісті» випуск від 09.06.2018 № 44 (5068) на сторінці 11, а також на веб-сайті ТОВ «Промтоварний ринок», оскільки такі способи повідомлення про припинення договору не передбачені його умовами, натомість у пункті 7.3 визначено необхідність саме письмового повідомлення іншої сторони про припинення дії договору за два місяці.

Згідно із частинами першою, другою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору).

Згідно із частинами першою, третьою статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

З огляду на наведене необхідне зазначити, що за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18.

Як вже зазначалося, у пункті 7.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 сторони визначили випадки припинення цього договору, а саме: закінчення терміну, на який його укладено, та за ініціативою однієї із сторін (сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці).

Водночас зазначений пункт 7.3 Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 не містить ані підстав розірвання договору чи припинення ним дії (за виключенням закінчення строку, на який він був укладений), ані посилання на можливість вчинення певних дій в односторонньому порядку, ані положень щодо можливості відхилення від загального порядку розірвання господарських договорів, встановленого статтею 188 ГК України.

У свою чергу, ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення дії договору.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставини того, що ФОП Хутак С.О. у відповідь на ініціативу МОУ щодо припинення дії договору надала на це згоду, або ж того, що міністерство з приводу розірвання (припинення дії) Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 зверталося до суду в установленому законом порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що на момент звернення МОУ із позовом Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250 не був припинений у зв`язку із його розірванням в односторонньому порядку за ініціативою МОУ відповідно до пунктів 7.3 цих Договорів. А відтак, на момент звернення МОУ із позовом ФОП Хутак С.О. користувалася торговим місцем правомірно, а у Позивача були відсутні правові підстави вимагати його звільнення, адже його право не було порушено.

З огляду на наведене, і те, що судом розглянуто позов заявлений з первісних підстав, вказаних у Позовній заяві від 08.08.2018 (вхід. від 10.09.2018 № 1819/18), без урахування Заяви про зміну підстав позову від 10.07.2019 (вхід. № 2-3258/19), суд дійшов висновку про відмову в позові.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання та будь-яких інших третіх осіб, усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №4974 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20, то у цій частині суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, адже, вказана позовна вимога поширена на осіб, яких не визначено, не конкретизовано, та яких не зазначено Позивачем в якості відповідачів за його позовом, що не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

У пунктах 6.9, 6.10 постанови від 27.05.2020 у цій справі, № 916/1686/18, Верховний Суд вказав на необхідність з`ясування обставин припинення чи поновлення дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 після закінчення його строку. Зокрема, продовження користування ФОП Хутак С.О. торгівельним місцем після закінчення строку дії цього договору, сплати нею орендної плати, а також наявність чи відсутність заперечень орендодавця щодо продовження дії договору на новий строк.

Згідно із частиною другою статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Суд враховує висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 910/6590/18 і від 27.05.2020 у справі № 916/1686/18, згідно із якими, зазначені норми частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України та статті 764 Цивільного кодексу України є імперативними в силу закону. А тому відхиляє довід МОУ про неможливість застосування цих норм через те, що умови Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 не передбачають можливості його автоматичного продовження. При цьому, для застосування цих імперативних норм права не є необхідним укладення нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії існуючого.

Отже для встановлення обставини припинення чи поновлення дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 необхідним є з`ясування наявності чи відсутності двох фактів: 1) продовження наймачем користування майном після закінчення строку договору; 2) відсутності чи наявності заперечень наймодавця протягом місяця.

Обставина продовження користування ФОП Хутак С.О. торгівельним місцем № 4974 після закінчення строку Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, тобто після 31.05.2019, не заперечується сторонами. Сама ця обставина є однією з підстав звернення МОУ із позовом.

Суд враховує висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у цій справі, № 916/1686/18, про те, що норми, які регулюють продовження дії договору оренди, не вимагають, щоб відповідна вимога про припинення чи зміну договору оренди називалася виключно заявою. Така заява може бути направлена однією зі сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.

Також, суд враховує висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (провадження № 12-18гс20).

Велика Палата Верховного Суду у цій постанові наголосила на тому, що пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України та частині другій статті 17 Закону № 2269-XII, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

Відповідно до частини першої статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, негативні наслідки неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця.

Наявність відповідної заяви орендодавця та належних доказів її надсилання орендарю за наданими орендарем реквізитами відповідно до встановлених судами обставин справи свідчить про добросовісність звернення позивача до відповідача, вчинення позивачем залежних від його волі необхідних дій у спірних правовідносинах на відміну від відповідача, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Судом під час розгляду цієї справи, № 916/1686/18, встановлено, що 22.02.2019 Філією «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Війсськторгсервіс» було складено лист за вихідним № 228/24 на адресу ФОП Хутак С.О., із зазначенням адреси: 65017, м. Одеса, вул. Кристловського, буд. 4. У вказаному листі Відповідача повідомлено, що з 31.05.2019 закінчується термін дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, після закінчення терміну дії якого Міністерство оборони України не має наміру продовжувати з ФОП Хутак С.О. договірні відносини пов`язані з наданням права платного користування торгівельним місцем, у тому числі продовжувати дію попереднього Договору № 5/2009 від 09.02.2009 який припинив свою дію. /т. ІІ а.с. 39-40/.

Вказаний лист від 22.02.2019 № 228/24 надісланий 26.02.2019 на адресу ФОП Хутак С.О., зазначену у Договорі від 01.08.2016 № ВКС-1250, а саме: 65017, м. Одеса, вул. Кристловського, буд. 4. Вказана обставина підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною № 859. /т. ІІ а.с. 40а-41/.

Окрім того, судом було досліджено зміст поштового конверту наданого представником Позивача про що складено Протокол вчинення окремої процесуальної дії від 03.03.2021. Судом під час огляду та відкриття конверту встановлено, що на конверті вказаний відправник «Вий Торгов» адреса: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, 10, а також адресат: ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 , дата оформлення відправлення 26.02.2019. На зовнішній частині поштового конверту прикріплена довідка АТ «Укрпошта» з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання». На конверті вказаний номер накладної 859. Також до конверту прикріплено накладну, яка містить відомості про відправника і адресата, зокрема, щодо останнього зазначено: Юридична особа Хутак адреса: 65017, м. Одеса, вул. Кристаловського, 4.

Після відкриття вказаного конверту в ньому виявлено 2 документи: лист Філіії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Війсськторгсервіс» на адресу Фізичної особи-підприємця Хутак Світлани Олександрівни від 22.02.2019 № 228/24 та опис вкладення. Судом перевірено відповідність листа, що міститься в поштовому конверті наданому представником Позивача із копією, що міститься у другому томі на 39-40 аркушах матеріалів справи. Відмінностей не виявлено, відповідність копії вказаного листа оригіналу перевірено судом.

Отже, Позивач виконав свій обов`язок щодо доведення інформації про припинення дії договору до ФОП Хутак С.О., надіславши йому заяву листом з повідомленням про вручення відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністру України від 05.03.2009 № 270. Незначний недолік в оформленні оператором зв`язку поштової накладної із зазначенням Хутак як юридичної особи, за наявності правильної вказівки адресата - ОСОБА_1 на самому поштовому конверті, описі вкладення та Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, не вплинув на належність виконання вказаного обов`язку Позивачем.

Суд не приймає довід Відповідача про те, що заперечення орендодавця щодо пролонгації договору можуть мати місце лише після закінчення строку договору і протягом місяця після закінчення цього строку, а саме, у даному випадку, з 01.06.2019 по 01.07.2019.

При цьому суд враховує висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18, згідно із яким сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Отже, з огляду на встановлені обставини повідомлення ФОП Хутак С.О. листом від 22.02.2019 № 228/24 про відсутність намірів у МОУ продовжувати відносини за Договором від 01.08.2016 № ВКС-1250, суд дійшов висновку про припинення цього договору з 01.06.2019 внаслідок закінчення терміну, на який він був укладений.

Судом також встановлено, що Відповідачем здійснювались оплати із зазначенням в якості призначення платежу Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250, а саме: 8 040,00 грн. 07.09.2016; 2 680,00 грн. 05.10.2016; 2 680,00 грн. 20.01.2018; 2 680,00 грн. 22.02.2018, 2 680,00 грн. 21.03.2018, 2 680,00 грн. 02.04.2018, 2 680,00 грн. 08.06.2018, 2 680,00 грн. (дата нерозбірлива), 2 680,00 грн. 06.07.2018, 2 680,00 грн. 14.08.2018, 2 680.00 грн. 19.09.2018, 2 680.00 грн. 18.05.2019, 2 680.00 грн. 29.05.2019, 2 680.00 грн. 09.07.2019, 2 680.00 грн. 07.08.2019, 2 680.00 грн. 11.09.2019, 2 680.00 грн. 08.10.2019, 2 680.00 грн. 18.11.2019, 2 680.00 грн. 17.12.2019, 5 360,00 грн. 28.12.2019 (січень-лютий). /т. І а.с. 72-74, т. ІІІ а.с. 190-193/.

Обставина здійснення Відповідачем частини оплат після 01.06.2019, тобто вчинення односторонніх дій, не впливає на припинення дії Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 внаслідок закінчення терміну, на який він був укладений, оскільки не спростовує наявність заперечень МОУ проти продовження (поновлення) цього договору. Повернення коштів отриманих Позивачем від ФОП Хутак С.О. після припинення Договору від 01.08.2016 № ВКС-1250 не є предметом спору у цій справі.

Також судом встановлено, що Відповідачем здійснювались оплати із зазначенням в якості призначення платежу Договору від 09.02.2009 № 5/2009, а саме: 4 432,00 грн. 19.03.2020, 3 546,00 грн. 29.04.2020, 4 432,00 грн. 18.06.2020, 4 432,00 грн. 30.07.2020, 4 432,00 грн. 31.08.2020, 4 432,00 грн. 29.09.2020. /т. ІІІ а.с. 193-195/.

Суд не приймає довід Позивача про відсутність підстав для того, щоб вважати Договір від 09.02.2000 № 5/2009 дійсним через те, що ДП Міністерства оборони України «Південь» вибуло з управління МОУ у 2009 році на підставі розпорядження Кабінету міністрів України «Про передачу цілісного майнового комплексу державного підприємства "Південь" до сфери управління Держкомпідприємництва» від 17.06.2009 № 683-р.

Як вже зазначалося Договір від 09.02.2000 № 5/2009 укладено від імені Міністерства оборони України Державним підприємством Міністерства оборони України «Південь», відповідно до Договору доручення від 27.11.2008 та довіреності № 220/1031/д від 27.11.2008. Тобто ДП Міністерства оборони України «Південь» діяло як повірений, і, відповідно до норм частини першої статті 1000 Цивільного кодексу України, Договір від 09.02.2000 № 5/2009 як правочин, вчинений повіреним, створює права та обов`язки довірителя МОУ. При цьому, будь яке наступне схвалення довірителем правочину укладеного повіреним нормами Глави 68 Цивільного кодексу України не вимагається.

А відтак, подальше вибуття повіреного з управління МОУ, і навить його перейменування, не впливає на чинність (дійсність) правочину укладеного ним від імені та за рахунок довірителя.

Повідомлення у листі начальника філії «Одеського управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс» від 22.02.2019 № 228/24, який діяв від імені МОУ, про відсутність наміру про продовження Договору від 09.02.2009 № 5/2009, може мати правові наслідки лише після закінчення строку його дії, а саме, після 09.02.2029.

Як вже зазначалося у матеріалах цієї справи, № 916/1686/18, відсутні докази дострокового розірвання чи припинення Договору від 09.02.2009 № 5/2009, укладеного до 09.02.2029. Укладаючи Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250, сторони не укладали жодних угод про розірвання Договору від 09.02.2000 № 5/2009. Сам Договір від 01.08.2016 № ВКС-1250 таких застережень не містить. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що на момент розгляду справи та ухвалення рішення правовідносини між МОУ та ФОП Хутак С.О. врегульовані саме Договором від 09.02.2009 № 5/2009.

Наявність між сторонами чинного Договору від 09.02.2009 № 5/2009 виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права у вигляді усунення перешкод у здійсненні МОУ права користування торговельним місцем відповідно до норм статті 391 Цивільного кодексу України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 № 916/1684/18.

Також суд погоджується з доводом Відповідача про обрання Позивачем неправильного способу захисту, а саме, негаторного позову на підставі статті 391 Цивільного кодексу України.

Адже звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 910/551/18, від 17.04.2018 у справі № 924/623/16, від 20.10.2020 № 910/13356/17).

У даному випадку, з матеріалів справи вбачається та не спростовується Позивачем, МОУ не є влодіючим власником, адже торгівельне місце займає інша особа. Неволодіючий власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна з чужого незаконного володіння відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, тобто звернутися з віндикаційним, а не негаторним позовом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, пунктом 6 частини першої статті 3, частиною першою, пунктами 1, 4 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 14, частиною першою статті 509, статями 525, 526, 629, 651, частиною першою статті 759, частиною першою статті 761, статтями 764, 1000, 1001, 1003 Цивільного кодексу України, частинами першою, четвертою статті 188, статтею 193, частиною четвертою статті 284, частинами першою, другою, третьою статті 291 Господарського кодексу України, статтями 2, 5, 13, 61, 73, 74, 75, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 29 березня 2021 р.

Суддя Ю.А. Шаратов