ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.03.2021 Справа № 920/1219/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Гребенюк С.В., розглянувши матеріали справи № 920/1219/20

за позовом: Сумської міської ради (40030, м. Суми, майдан Незалежності, 2, )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Інвест G (40030, м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, 8, )

про стягнення 958613,29 грн.,

представники сторін:

позивача Петрова Л.П.,

відповідача адвокат Казак М.В., адвокат Сенченко А.В.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Сумської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача 958613,29 грн. безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без оформлення договору оренди за період з 01.12.2017 по 31.10.2020, а також судові витрати в сумі 14392,39 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 09.12.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.01.2021.

28.12.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд залишити позов без розгляду, оскільки вважає, що без зазначення способу користування земельною ділянкою твердження позивача про користування є необґрунтованим та таким, що не доведено допустимими, достовірними та достатніми доказами. Крім того представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів щодо наявності у особи, яка звернулась з позовом до суду відповідних повноважень.

12.01.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки доводи представника відповідача, викладені у відзиві вважає безпідставними.

Ухвалою суду від 12.01.2021 продовжено строк підготовчого провадження до 09.03.2021 та відкладено підготовче засідання на 09.02.2021.

27.01.2021 до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь, в яких зазначив, що відсутні підстави для задоволення позову та просив суд долучити до матеріалів справи висновок експерта № 47 від 12.01.2021 та копію витягу з технічної документації № 1140/0/205-17 від 26.12.2017 Держгеокадастру.

У судовому засіданні 09.02.2021 протокольною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи документів доданих до заперечень відповідача.

Ухвалою суду від 09.02.2021 відкладено підготовче засідання на 23.02.2021.

22.02.2021 представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі 884097,26 грн. за користування земельною ділянкою комунальної власності кадастровий номер :09:013:0004, площею 0,5070 га без укладення договору оренди землі за період з 01.12.2017 по 31.10.2020.

У судовому засіданні 23.02.2021 оголошено перерву до 03.03.2021.

Ухвалою суду від 03.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2021.

У судовому засіданні 18.03.2021 оголошено перерву до 31.03.2021.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створено належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши докази в справі, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест G» є власником нежитлового приміщення загальною площею 1608,8 кв.м за адресою: м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, 8, складовими частинами якого є: дитячий садок (літ (А-ІІ), підвал (п/д), цокольний поверх (цок), вхід в підвал (літ. А), сарай (літ. Б), басейн (І), покриття (ІІ), огорожа (№ 1-3).

Право власності зареєстровано за відповідачем 07.06.2014 на підставі прийнятого державним реєстратором Сумського міського управління юстиції Коломоєць А.С. рішення про державну реєстрацію права власності від 10.06.2014 індексний номер 13647191 (реєстраційний номер 01).

Підставою прийняття рішення про державну реєстрацію зазначено договір купівлі-продажу, серія та номер 113, виданий 22.08.1996, видавник: Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Сумській області/ТОВ «Інвест G»; довідка, серія та номер: б/н, виданий 27.05.2014, видавник: Управління майна комунальної власності Сумської міської ради; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 22.04.2014, видавник: ФОП Курсов Д.В.; акт передачі, серія та номер: 114, виданий 16.09.1996, видавник: Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Сумській області/ТОВ «Інвест- G»; дублікат свідоцтва про право власності, серія та номер: № 120, виданий 05.06.2014, видавник: Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Сумській області; довідка-характеристика, серія та номер: 46, виданий 22.04.2014, видавник: ФОП Курсов Д,В.

Відповідач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за адресою: м. Суми, вул. 3-й Проїзд, 8. Видами діяльності Товариства є: установлення та монтаж машин і устаткування (основний) (код КВЕД 33.20), неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (код КВЕД 47.99); діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування у цих сферах (код КВЕД 71.12); будівництво житлових і нежитлових приміщень (код КВЕД 41.20).

Належне відповідачу нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,5070 га комунальної власності, власником якої є Сумська міська рада, кадастровий номер :09:013:0004, цільове призначення під розміщеними офісними та складськими приміщеннями.

04.07.2008 за зверненням ТОВ «Інвест- G» Сумська міська рада прийняла рішення № 1717-МР «Про надання в оренду земельної ділянки ТОВ «Інвест- G», згідно якого було надано в оренду відповідачу терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,5070 га за адресою: м. Суми, 3-й Парковий проїзд, 8, за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради. Цільове призначення земельної ділянки: землі комерційного використання під розміщеними офісними та складськими приміщеннями. Встановлено орендну плату у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі на підставі рішення Сумської міської ради від 28.05.2008 № 1571-МР «Про затвердження розмірів відсотків від грошової оцінки землі, що застосовуються для обчислення орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Суми» (п. 1 рішення); ТОВ «Інвест- G» протягом трьох місяців необхідно було оформити документи, що посвідчують право користування земельними ділянками (п. 2 рішення).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що незважаючи на прийняте Сумською міською радою рішення від 04.07.2008 № 1717-МР «Про надання в оренду земельної ділянки ТОВ «Інвест-G», на вказану земельну ділянку договір оренди відповідач з позивачем не укладав, відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави, тому, відповідно до положень статей 1212 - 1214 ЦК України, повинен відшкодувати Сумській міській раді всі доходи, які остання могла б одержати від оренди земельної ділянки.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Як вбачається зі статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Нормами статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України).

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщення загальною площею 1608,8 кв.м за адресою: м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, 8, складовими частинами якого є: дитячий садок (літ (А-ІІ), підвад (п/д), цокольний поверх (цок), вхід в підвал (літ. А), сарай (літ Б), басейн (І), покриття (ІІ), огорожа (№1-3), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

Земельна ділянка площею 0,5070 га, кадастровий номер :09:013:0004, на якій розташоване нерухоме майно, належить до комунальної форми власності.

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку.

Єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача, як землекористувача, є орендна плата на підставі договору оренди земельної ділянки.

Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування зазначеною земельною ділянкою, зокрема укладення відповідного договору оренди з Сумською міською радою та державної реєстрації такого права.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Таким чином, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2017 у справі № 922/3412/17.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Предметом позову в даній справі є стягнення з власника нежитлових приміщень безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій, як стверджує позивач, ці нежитлові приміщення розміщені.

У позовній заяві підставами позову позивач зазначив, що відповідач за відсутності договору оренди земельної ділянки не сплачував за користування земельною ділянкою, а тому безпідставно зберіг кошти за рахунок позивача, які зобов`язаний повернути на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивач у даній справі мав надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України Про оренду землі у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)) основою для визначення розміру якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, оформлена як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №904/4737/18, від 11.09.2019 у справі №922/393/18, від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України).

З приписів наведеної норми права вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, для встановлення розміру земельної ділянки, яку використовує особа, вона повинна бути сформована як об`єкт цивільних прав в розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України, а для розрахунку безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати необхідний витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

За встановлених судом обставин, земельна ділянка площею 0,5070 га під належним відповідачу нерухомим майном сформована згідно зі ст. 791 Земельного кодексу України з присвоєнням їй кадастрового номеру :09:013:0004 та зареєстрована Управлінням Держземагенства у Сумській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 15.09.2008 ПП «Мегаполіс», що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру.

Заборгованість з урахуванням зменшення позовних вимог розрахована позивачем за користування земельною ділянкою площею 0,5070 га за період з 01.12.2017 по 16.07.2018 в сумі 131612,84 грн., за період з 17.07.2018 по 31.10.2020 в сумі 752484,42 грн.

За таких обставин розрахунок розміру безпідставно збережених коштів орендної плати здійснено позивачем за користування земельною ділянкою площею 0,5070 га без укладення договору оренди з позивачем за період з 01.12.2017 по 31.10.2020 у розмірі 884097,26 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує на те, що він фактично використовує меншу площу земельної ділянки з кадастровим номером :09:013:0004, а саме: 2031 кв.м (0,2031 га), на підтвердження чого надав разом з письмовими запереченнями висновок експерта № 47 за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 12.01.2021.

Спростовуючи такі доводи, судом звертається увага, що спірна земельна ділянка була сформована за належною процедурою для комерційного використання під розміщеними офісними та складськими приміщеннями площею 0,5070 га. Протягом спірного періоду відповідач не вчинив жодних дій, щодо поділу спірної земельної ділянки на меншу площу. Суд також враховує, що доказів стосовно того, що був розроблений та затверджений проект землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок відповідачем не надано. Висновок про погодження проекту землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної форми власності площею 0,5070 га з кадастровим номером :09:013:0004 зі зміненою площею також відсутній. Наданий відповідачем висновок експерта про розмір цієї земельної ділянки, що перебуває у фактичному використанні відповідача не є документацією із землеустрою, визначеною ст. 791 Земельного кодексу України та законом України «Про землеустрій» та не спростовує вищенаведених обставин використання земельної ділянки площею 0,5070 га з кадастровим номером :09:013:0004 за адресою: м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, 8 без правовстановлюючих документів на землю протягом 2017-2020 років.

За період з 01.12.2017 по 30.11.2020 місцевий бюджет недоотримав 884097,26 грн. внаслідок використання відповідачем земельної ділянки у м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, 8, з порушенням законодавства.

Під час розрахунку розміру неотриманої орендної плати позивачем враховано коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель; нормативну грошову оцінку 1 кв.м землі за період з 01.12.2017 по 16.07.2018 1176,41 грн., за період з 17.07.2018 по 31.10.2020 1764,63 грн.; нормативну грошову оцінку земельної ділянки за рік за період з 01.12.2017 по 16.07.2,70 грн. (Кф 2,0), за період з 17.07.2018 по 31.10.2,10 грн. (Кф 3,0); розмір відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; орендна плата за період; земельний податок за період сплачений ТОВ «Інвест-G»; несплачена орендна плата за період з 01.12.2017 по 31.10.2020.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

На підставі ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи правомірне володіння та використання відповідачем нежитлових приміщень по вул. 3-й Парковий проїзд, 8, оскільки останні належать йому на праві власності, сформування вказаної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, заявлення до стягнення з відповідача суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 17.07.2018 по 31.31.2020, тобто за період коли вказана земельна ділянка була сформована, наявність у матеріалах справи витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної, проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано, а також враховуючи те, що відповідачем повідомлені у позові обставини не спростовані, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Інвест-G» безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, в сумі 884097,26 грн. за період з 01.12.2017 по 31.10.2020 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Крім того, у заяві про зменшення позовних вимог представник позивача просить суд повернути судовий збір у розмірі 1130,93 грн.

За подання позовної заяви до суду згідно платіжного доручення № 261 від 02.12.2020 Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради було сплачено судовий збір в сумі в сумі 14392,39 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог, судовий збір в сумі 1130,93 грн., сплачений платіжним дорученням № 261 від 02.12.2020, підлягає поверненню Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Інвест G (40030, м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, 8, ) на користь Сумської міської ради (40030, м. Суми, м-н Незалежності, 2, ) 884097,26 грн. (вісімсот вісімдесят чотири тисячі дев`яносто сім гривень 26 копійок) за користування земельною ділянкою комунальної власності кадастровий номер :09:013:0004, площею 0,5070 га без укладення договору оренди за період з 01.12.2017 по 31.10.2020.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Інвест G (40030, м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, 8, ) на користь Сумської міської ради в особі Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33, ) судовий збір в розмірі 13261,46 грн. (тринадцять тисяч двісті шістдесят одна гривня 46 копійок).

4. Повернути Сумській міській раді в особі Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33, ) з державного бюджету (Сумська міська отг/22030101; код - 37970593; Казначейство України (ел.адм.подат.); рахунок UA 3018540; код класифікації доходів бюджету 22030101) суму судового збору в розмірі 1130,93 грн. (одна тисяча сто тридцять гривень 93 копійки) відповідно до платіжного доручення № 261 від 02.12.2020.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.04.2021.

Суддя В.В. Яковенко