ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3372/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Луціва Ігора Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "САГЛА ГРУП"

про стягнення 42 195,85 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Луціва Ігора Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю "САГЛА ГРУП" про стягнення 179 455,42 грн. з яких 37 860,80 грн. основного боргу, 140 085,70 грн. пені, 747,91 грн. 3% річних, 761,01 грн. інфляційних.

Ухвалою суду від 26.12.2020 року у справі № 911/3372/20 позовну Фізичної особи-підприємця Луціва Ігора Івановича залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем у встановлений судом строк подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій останній уточнив позовні вимоги, подав нові розрахунки та просив стягнути з відповідача 42 195,85 грн. з яких: 37 860,80 грн. основного боргу, 2 826,13 грн. пені, 747,91 грн. 3% річних, 761,01 грн. інфляційних.

Згідно з ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, ціна позову у справі № 911/3372/20 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі № 911/3372/20, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк відзиву на позов, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

встановив:

16.10.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Луців Ігорем Івановичем (далі - позивач, за договором - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "САГЛА ГРУП" (далі - відповідач, за договором - Замовник) було укладено Договір надання послуг по роботах машинами і механізмами № 61-08/19 (далі - Договір).

Згідно п. 1 Договору Виконавець зобов`язується надати послуги машинами і механізмами на об`єктах Замовника зі своїми водіями, машиністами, на своєму ПММ та ПММ Замовника - згідно із Заявками Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти і в повному обсязі сплатити послуги надані Виконавцем.

За фактом надання послуг - на підставі підписаних рапортів або шляхових листів Виконавця представником Замовника, сторонами підписується акт здачі-прийому наданих послуг. Підпис представника Замовника в рапортах або дорожніх листах Виконавця є підтвердженням того, що наданні Виконавцем послуги або виконані роботи проведені належним чином. Оплата за надані за цим договором послуги машинами і механізмами здійснюється на підставі виставлених Виконавцем рахунків та актів здачі-прийому наданих послуг за фактично надані послуги (п. 5.1 Договору).

Оплата Замовником проводиться прямим банківським переказом протягом п`яти банківських днів з дати, зазначеної в рахунках та актах здачі-прийому наданих послуг (5.2 Договору).

Сума Договору складається з сум, вказаних в рахунках, які є невід`ємною частиною цього Договору (п. 5.5 Договору) .

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до 16.10.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Якщо жодна із сторін в місячний строк до спливу строку, на який укладено договір, не заявить наміру його розірвати, договір автоматично пролонгується на один рік (п. 9.1 Договору).

Додатком № 1 від 16.10.2019 року до Договору сторонами погоджено вартість послуг за Договором.

На виконання умов Договору, позивачем 16.10.2019 року надано відповідачу послуги на загальну суму 117 722,40 грн., що підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг): № 740 на суму 15 120,00 грн., № 741 на суму 47 860,80 грн., № 742 на суму 41 418,00 грн., № 818 на суму 13 323,60 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками (копії наявні в матеріалах справи).

Одночасно виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату (копії наявні в матеріалах справи).

Таким чином, відповідач повинен був оплати прийняті 16.10.2019 року послуги без зауважень і заперечень в строк до 23.10.2019 року включно.

Однак, відповідач, в порушення п. 5.2 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманих послуг не виконав, розрахувався частково за період з 31.10.2019 року по 16.03.2020 року на загальну суму 79 861,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 492 від 31.10.2019 року на суму 56 538,00 грн. із призначенням платежу «оплата за послуги автокрана згідно рах. № 742 від 16.10.2019 та послуги за послуги екскаватора згідно рах. № 740 від 16.10.2019», № 631 від 13.03.2020 року на суму 13 323,60 грн. із призначенням платежу «оплата за послуги автокрана згідно рах. № 818 від 16.10.2019» та № 639 від 16.03.2020 року на суму 10 000,00 грн. із призначенням «часткова оплата за послуги автокрана згідно рах. № 741 від 16.10.2019» (копії наявні в матеріалах справи). Таким чином, за ним утворилась заборгованість в сумі 37 860,80 грн., що й змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 п. 3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Відтак, отримувач коштів не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Враховуючи те, що кожен платіж був здійснений відповідачем із чітким призначення платежу, Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 740 на суму 15 120,00 грн. був повністю погашений 31.10.2019 року, Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 742 на суму 41 418,00 грн. повністю погашено 31.10.2019 року, № 818 на суму 13 323,60 грн. повністю погашено 13.03.2020 року, № 741 на суму 48 860,80 грн. частково погашено 16.03.2020 року на суму 10 000,00 грн. Відтак, за відповідачем рахується заборгованість за спірним Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 741 від 16.10.2019 року в сумі 37 860,80 грн.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 37 860,80 грн. за Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 741 від 16.10.2019 року, яка відповідачем не заперечена і не спростована.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач просить стягнути з відповідача 2 826,13 грн. пені на підставі 6.3 Договору, нарахованої на суму боргу 37 861,00 грн., за період з 17.03.2020 року по 18.09.2020 року, 747,91 грн. 3% річних, нарахованих на суму боргу 37 861,00 грн., за період з 17.03.2020 року по 12.11.2020 року, 761,01 грн. інфляційних, нарахованих на суму боргу 37 861,00 грн., за період квітень-жовтень 2020 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі порушення Замовником термінів виконання зобов`язань, передбачених п. 5.2. цього договору, Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі 2% за кожен день прострочення від суми невиплачених коштів (п. 6.3 Договору).

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Як зазначено в постанові Верховного суду від 12.06.2018 року у справі № 910/4164/17 даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, у вирішенні спору про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання її розмір визначається за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки, п. 5.2 Договору надано відповідачу п`ять банківських днів на оплату отриманих послуг, то останнім днем на оплату є п`ятий банківський день 23.10.2019 року, а прострочення почалося з 24.10.2019 року.

З урахуванням порядку нарахування пені, передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, позивач має право на відповідне нарахування протягом шести місяців - з 24.10.2019 року по 23.04.2020 року на суми боргу, що існували на відповідні дати.

Проте, позивачем здійснено розрахунок пені за період з 17.03.2020 року по 18.09.2020 року на суму 37 861,00 грн.

За таких обставин, задоволенню підлягає пеня нарахована за період з 17.03.2020 року по 23.04.2020 року, що входить в шестимісячний період нарахування пені від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, та на встановлено судом суму боргу 37 860,80 грн., замість зазначеної позивачем 37 861,00 грн.

З врахуванням виявлених недоліків, за розрахунком суду за означений період на суму боргу 37 860,80 грн. підлягає задоволенню 786,18 грн. пені, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду 3% річних та інфляційні за заявлений позивачем період, з врахуванням виявлених недоліків в сумі основного боргу, з відповідача підлягає стягненню 747,91 грн. 3% річних та 760,18 грн. інфляційних.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 40 155,07 грн. з яких 37 860,80 грн. заборгованості, 786,18 грн. пені, 747,91 грн. 3% річних та 760,18 грн. інфляційних. В решті позов в сумі 2 040,78 грн. задоволенню не підлягає.

Відтак, на відповідача судом, відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 000,34 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Луціва Ігора Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю "САГЛА ГРУП" про стягнення 42 195,85 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САГЛА ГРУП" (08161, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Яблунева, буд. 2, код 42329944) на користь Фізичної особи-підприємця Луціва Ігора Івановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 37 860 (тридцять сім тисяч вісімсот шістдесят) грн. 80 коп. боргу, 786 (сімсот вісімдесят шість) грн. 18 коп. пені, 747 (сімсот сорок сім) грн. 91 коп. 3% річних, 760 (сімсот шістдесят) грн. 18 коп. інфляційних та 2 000 (дві тисячі) грн. 34 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В задоволенні решти позову Фізичної особи-підприємця Луціва Ігора Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю "САГЛА ГРУП" про стягнення 2 040,78 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.03.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін