РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1072/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Дзіворонюк М. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення 970 187, 41 грн за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором постачання природного газу від 03.10.2018 № 6421/18-КП-15, з яких 3% річних - 95 140, 43 грн, інфляційні втрати - 90 741, 99 грн, пеня - 769 196, 37 грн, збитки - 15 108, 62 грн,

за участю:

представника позивача Єгорова В. С.,

без участі представника відповідача,

ухвалив таке рішення.

1. Суть спору.

1.1. НАК "Нафтогаз України" звернулося з позовом до ДМП "ІФТКЕ" про стягнення 970 187, 41 грн за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором постачання природного газу від 03.10.2018 № 6421/18-КП-15, з яких 3% річних - 95 140, 43 грн, інфляційні втрати - 90 741, 99 грн, пеня - 769 196, 37 грн, збитки - 15 108, 62 грн.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

2.1. В судовому засіданні щодо розгляду справи по суті на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України суд оголосив перерву до 10.03.2021 з наступним оголошенням перерви до 23.03.2021.

2.2. Представник відповідача в судовому засіданні 23.03.2021 участі не брав, клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавав. Згідно з розпорядженням голови Господарського суду Івано-Франківської області від 02.03.2021 № 5/г, у зв`язку із збільшенням захворюваності на коронавірусну інфекцію серед працівників суду, запровадженням з 26.02.2021 в Івано-Франківській області червоного рівня епідемічної небезпеки, з метою попередження виникнення та запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, збереження життя та здоров`я відвідувачів, працівників суду, представники сторін в приміщення суду для участі в судових засіданнях не допускаються.

2.3. Згідно з даними вебсайту ПАТ «Укрпошта», відстежуючи поштове відправлення № 066, встановлено, що ухвала-повідомлення про судове засідання від 10.03.2021 вручена відповідачу 22.03.2021. Враховуючи строки розгляду справи, неодноразове відкладення судових засідань щодо розгляду справи по суті за клопотанням відповідача, повторну неявку представника відповідача, згідно з приписами ч. 3 ст. 202 ГПК України суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

3. Зміст позовних вимог та заперечень на позов.

3.1. Позовна заява від 24.11.2020 № 3915-3448-20 (вх.№18844/20 від 03.12.2020).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за поставлений газ. Як наслідок, відповідно до умов договору та приписів законодавства у позивача виникло право на нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат. Також просить стягнути збитки, які завдані неналежним виконанням зобов`язання, згідно з п. 2.1., п. 3.13., п. 5.7. договору (в редакції додаткової угоди від 30.11.2018 № 4). Свою позицію обґрунтовує приписами ст. 173-175, 193, 218, 230, 231, 232 ГК України, ст. 509, 526, 530, 549, 611, 612, 625, 655, 692 ЦК України.

3.2. Відзив на позовну заяву від 29.12.2020 № 17/1430 (вх.№ 18665/20 від 30.12.2020).

Відповідач проти позову заперечив. Вказав, що вини відповідача в порушенні зобов`язань немає. Відповідач постачає теплову енергію населенню, бюджетним установам, організаціям та іншим споживачам. Внаслідок саме несвоєчасного розрахунку споживачів з відповідачем, останній не може своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання перед позивачем. Перед відповідачем постійно є значна дебіторська заборгованість бюджетних організації та населення. Відповідач щомісяця укладає договори про реструктуризацію заборгованості із організаціями, що фінансуються за рахунок державного чи місцевого бюджетів, з населенням. Просить застосувати норми Закону України Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію, згідно з якими на суму реструктуризованої заборгованості житлово-комунальним підприємствам пеня не нараховується. Всі кошти, які надходять від споживачів, відповідач спрямовує на погашення заборгованості, яка виникла перед позивачем. Додатково посилається на те, що затверджені для відповідача Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії тарифи є збитковими. Підприємство також має податковий борг. Вказує на недостатність коштів для виплати заробітної плати працівникам. Вважає нарахований розмір пені надмірно великим, а тому заявив клопотання про зменшення розміру пені на 95 %.

3.3. Відповідь на відзив від 04.01.2021 № 3915-14-21 (вх.№172/21 від 08.01.2021).

Зазначає, що нормами законодавства не встановлено вимоги здійснювати розрахунок позивача тільки з рахунків зі спеціальним режимом використання поза межами механізму автоматичного розподілу коштів. Вважає, що до даних відносин не підлягає застосуванню норми Закону України Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію, так як його приписи стосуються заборгованості, яка виникла станом на дату набуття чинності цим законом 01.07.2003, а заборгованість відповідача виникла у 2018 2019 роках. Заперечує проти зменшення розміру пені, посилається на відсутність виняткових обставин для її зменшення. Водночас складний фінансовий стан та відсутність коштів відповідно до ст. 617 ЦК України не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. Вказує, що несвоєчасність оплати коштів контрагентами перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує його фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу іншим споживачам.

3.4. Заперечення від 18.01.2021 № 17/56 (вх.№71812/21 від 19.01.2021).

Посилається на те, що сума основного боргу сплачена в повному обсязі. Вважає інфляційні нарахування понесеними матеріальними втратами кредитора, сума яких значно менша, ніж сума нарахованої пені.

4. Обставини справи, оцінка доказів.

Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.

4.1. Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником, та Державним міським підприємством "Івано-Франківськтеплокомуненерго", як споживачем, укладено договір постачання природного газу від 03.10.2018 № 6421/18-КП-15 (надалі договір). Умови договору такі.

Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1.).

Природний газ, що постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємства, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2.).

Допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених в п. 2.1. цього договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному періоді, підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до розділу 3 даного договору. При цьому споживач не позбавляється права на коригування за власною ініціативою планових обсягів газу зазначених у п. 2.1. цього договору шляхом підписання додаткової угоди (п. 2.3.).

Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного періоду постачання газу в розмірі +- 5 % від підтвердженого постачальником планового обсягу (номінацій) без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу відповідно до п. 3.7. цього договору вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному періоді постачання газу (п. 2.4.).

Споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом періоду постачання здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи з добової норми. Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в періоді постачання має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання (п. 3.6.).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначений на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7.).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки товару (п. 6.1.).

Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені договором (п. 7.2.).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 8.1.).

У разі прострочення споживачем оплати згідно з п. 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2.).

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3.).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1.).

4.1.1. До вказаного договору сторони підписали додаткові угоди від 23.10.2018 № 1, від 27.10.2018 № 2, від 06.11.2018 № 3, від 30.11.2018 № 4, від 18.03.2019 № 5, від 20.03.2019 № 6, від 26.03.2019 № 7.

4.1.1.1. Додатковими угодами № 1, № 2, № 3 внесено зміни, зокрема, щодо кількості та фізико-хімічних показників природного газу, строку дії договору.

4.1.1.2. Згідно з додатковою угодою № 4 викладено розділи 11 12 договору у відповідній редакції.

Постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1.).

Допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +- 5% від зазначеного в п. 2.1. розміру без підписання додаткової угоди (п. 2.5.).

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1.), позивач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7. цього договору. Встановлено порядок визначення розміру таких збитків (п. 3.13.).

Відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13. цього договору, здійснюється таким чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. цього договору, розраховує збитки відповідно до пп. 3.13.1. або 3.13.2. п. 3.13. цього договору. Постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії. У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України (п. 5.7.).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1.).

4.1.1.3. У додатковій угоді № 6 сторони погодили, що в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 замовлений споживачем обсяг природного газу складає 770 тис.куб.м, і визначили обсяги його споживання по місяцях.

4.2. На виконання умов договору позивач в період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року поставив відповідачу газ на загальну суму 5 711 792, 55 грн (сторонами підписані акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2018, 30.11.2018, 31.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019, від 31.03.2019, від 30.04.2019).

4.3. Відповідач оплатив поставлений газ із порушенням строків (виписка по підприємству відповідача, витяг по операціях за договором № 6421/18-КП-15). Станом на час подання позову заборгованість за поставлений за договором газ - відсутня.

4.4.1. За порушення строків здійснення остаточного розрахунку за газ позивач заявив до стягнення на підставі п. 7.2., 7.3., 8.2. договору (в редакції додаткової угоди № 4 - п. 6.2., 6.3., 7.2.) та ч. 2 ст. 625 ЦК України такі суми за відповідними зобов`язаннями:

за жовтень 2018 року 13 277, 69 грн пені, 1 106, 47 грн 3% річних, 2 897, 56 грн інфляційні втрати;

за листопад 2018 року 60 353, 12 грн пені, 5 029, 43 грн 3% річних, 12 094, 96 грн інфляційні втрати;

за грудень 2018 року 112 949, 03 грн пені, 9 446, 61 грн 3% річних, 21 048, 87 грн інфляційні втрати;

за січень 2019 року 251 021, 11 грн пені, 30 856, 64 грн 3% річних, 33 261, 89 грн інфляційні втрати;

за лютий 2019 року 170 674, 22 грн пені, 24 820, 09 грн 3% річних, 16 432, 50 грн інфляційні втрати;

за березень 2019 року 131 610, 30 грн пені, 19 528, 03 грн 3% річних, 4 877, 08 грн інфляційні втрати;

за квітень 2019 року 29 310, 90 грн пені, 4 353, 16 грн 3% річних, 129, 13 грн інфляційні втрати.

4.4.2. Позивач також нарахував збитки відповідно до п. 3.13. та п. 5.7. договору в редакції додаткової угоди № 4 у загальному розмірі 15 108, 62 грн.

Позивач звертався до відповідача з актом-претензією на суму 38 647, 08 грн за зменшення обсягу замовленого та фактично поставленого газу у березні 2019 року більше, ніж на 5% (список пріоритетних згрупованих внутрішніх листів від 17.05.2019, опис вкладення, фіскальний чек та накладна; вручено відповідачу 22.05.2019 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Надалі позивач здійснив перерахунок і визначив розмір збитків 3 282, 35 грн. Відповідний лист вручено відповідачу 26.11.2018 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 741).

Позивач звертався до відповідача з актом-претензією на суму 11 826, 27 грн за перевищення обсягу замовленого та фактично поставленого газу у квітні 2019 року більше, ніж на 5% (список пріоритетних згрупованих внутрішніх листів від 16.06.2019, опис вкладення, фіскальний чек та накладна; вручено відповідачу 21.06.2019 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

4.5. Підтверджуючи складне фінансове становище ДМП Івано-Франківськтеплокомуненерго подало звіт про фінансові результати за 9 місяців 2019 рік, в якому вказано збиток підприємства 46 568 тис. грн, за 2019 рік збиток підприємства склав 62 562 тис. грн. Крім того, подав баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2019, 30.09.2020.

Станом на 01.09.2019 відповідачу не було оплачено спожиту теплоенергію на суму 109 761 787, 25 грн, станом на 01.12.2020 229 970 724, 31 грн.

Крім того, станом на 01.01.2020 за відповідачем обліковувався податковий борг в сумі 33 302 690, 17 грн, а також податковий борг, який розстрочено та термін сплати якого не настав в розмірі 484 048, 74 грн; станом на 01.07.2020 сума податкового боргу складала 40 268 346, 51 грн, сума розстроченого податкового боргу, термін оплати якого не настав 95 569, 53 грн.

Протягом 2019 року відповідач уклав договори про реструктуризацію заборгованості за поставлену теплову енергію з бюджетними організаціями на загальну суму 87 177 952, 05 грн, з населенням - на загальну суму 5 788 302, 91 грн; протягом 2020 року з бюджетними організаціями - на загальну суму 179 901 986, 02 грн, з населенням - на загальну суму 3 403 440, 95 грн (довідка відповідача від 18.12.2020 № 17/1400).

5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

За договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

5.2. На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторони в договорі встановили порядок розрахунків за поставлений природній газ, відповідно до якого остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з наданими доказами позивач належним чином виконав договірні зобов`язання щодо поставки природного газу відповідачу. Відповідач здійснював його оплату, однак з порушенням визначених у договорі строків.

5.3. Щодо нарахованих інфляційних втрат та 3 % річних

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ч. 1 ст. 610 ЦК України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання, він повинен сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

У відповідача відсутні заперечення щодо розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат. Перевіривши правильність розрахунків позивача щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив їх обґрунтованість.

5.4. Щодо нарахованої пені.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Сторони в договорі передбачили, що за порушення строків оплати споживач сплачує постачальнику пеню. Позивач нарахував пеню в розмірі 769 196, 37 грн.

5.4.1. Щодо клопотання про зменшення розміру нарахованої пені.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

При розгляді даного клопотання суд послуговується правовими висновками, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 при розгляді справи № 902/417/18.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав.

Отже, нараховані інфляційні втрати та 3 % річних в загальному розмірі 185 882, 42 грн є передбачена законодавством компенсація боржнику за неналежне виконання грошових зобов`язань відповідачем.

Одночасно з 3 % річних та інфляційними втратами позивач просить стягнути пеню, розмір якої більше ніж в чотири рази перевищує нараховані проценти та інфляційні втрати.

Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення, що є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Сторони не заперечують, що сума основного боргу сплачена в повному обсязі.

Враховуючи ступінь виконання основного зобов`язання, наявність обставин, що свідчать про відсутність в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання, а також те, що відповідач не є кінцевим споживачем газу, а купує його для виробництва теплової енергії, яка споживається іншими особами (здійснення оплати поставленого позивачем газу залежить від розрахунків з відповідачем за спожиту теплову енергію), відсутність доказів наявності у позивача ускладнень в здійсненні ним господарської діяльності чи завдання йому значних збитків в результаті таких дій відповідача, суд визнає вказані обставини винятковими та висновує про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені на 75 %. Відтак з відповідача належить стягнути пеню в розмірі 192 299, 09 грн, в частині стягнення пені в розмірі 576 897, 28 грн слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 08.10.2019 у справі № 920/1013/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19.

5.5. Щодо нарахованих збитків.

Правилами постачання природного газу (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, у розділі VI, встановлено порядок відшкодування збитків.

Відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою В = (Vф - Vп) x Ц х K (п. 1 розділу VI).

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу (п. 2 розділу VI).

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, форма якого є довільною. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду (п. 3 розділу VI).

В договорі сторони передбачили можливість відхилення обсягу використаного природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +- 5%.

Нарахування збитків за квітень та березень 2019 року позивач провів відповідно до Правил постачання природного газу та умов договору, а тому заявлені вимоги в цій частині є підставними.

6. Висновки суду.

6.1. Враховуючи вищевикладене, суд висновує про часткове задоволення позову стягнення з відповідача на користь позивача 393 290, 13 грн, з яких 3% річних 95 140, 43 грн, інфляційні втрати 90 741, 99 грн, пеня 192 299, 09 грн, збитки 15 108, 62 грн, та відмову в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 576 897, 28 грн

7. Судові витрати.

7.1. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач, як судові витрати, визначив судовий збір у розмірі 14 552, 81 грн (платіжне доручення від 27.11.2020 № ).

7.2. Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 256, п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул. Б. Хмельницького, 59 а, м. Івано-Франківськ, 76007, ідентифікаційний код 03346058) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) заборгованість за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором постачання природного газу від 03.10.2018 № 6421/18-КП-15 у розмірі 393 290, 13 грн (триста дев`яносто три тисячі двісті дев`яносто гривень тринадцять копійок), з яких 3% річних 95 140, 43 грн, інфляційні втрати 90 741, 99 грн, пеня 192 299, 09 грн, збитки 15 108, 62 грн, а також 5 899, 35 грн (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять гривень тридцять п`ять копійок) сплаченого судового збору.

Відмовити в частині стягнення пені в розмірі 576 897, 28 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.04.2021.

Суддя О. В. Малєєва