РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.04.2021Справа № 910/1398/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" до товариства з обмеженою відповідальністю "Гровнер Груп" про стягнення 660 380,70 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (далі - ТОВ "Поділляагрозахист") звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договору купівлі-продажу № 23-04-2020/К-К-ЗЗР, укладеного 23 квітня 2020 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Гровнер Груп" (далі - ТОВ "Гровнер Груп"), позивач згідно з видатковими накладними поставив відповідачу товар на загальну суму 511 778,24 грн. Оскільки ТОВ "Гровнер Груп" взяте на себе за вказаною угодою зобов`язання щодо оплати вартості цієї продукції та послуг виконало лише частково, заборгувавши таким чином позивачу 444 223,86 грн., останній, посилаючись на статті 525, 526, 530, 611, 612, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 20, 193, 216, 222, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також 79 051,51 грн. сорока восьми процентів річних, 19 799,36 грн. пені, 117 305,97 грн. штрафу, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 лютого 2021 року вищенаведену позовну заяву ТОВ "Гровнер Груп" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1398/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 2 лютого 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/1398/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 03189, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 58, квартира 122.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ "Гровнер Груп", у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 2 лютого 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте відповідач в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2020 року між ТОВ "Гровнер Груп" та ТОВ "Поділляагрозахист" був укладений договір купівлі-продажу № 23-04-2020/К-К-ЗЗР, за умовами якого останнє взяло на себе обов`язок передати у власність відповідачу товар, а ТОВ "Гровнер Груп" - прийняти і своєчасно оплатити вказану продукцію.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

За цим договором поставляється виключно товар, що дозволений до використання на території України. Конкретний асортимент, кількість, ціна, загальна вартість, строк поставки та умови оплати товару наведені в специфікаціях до даної угоди та/або видаткових накладних. У випадку розбіжності даних у специфікаціях щодо найменування, кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 1.3 договору ціна товару встановлена за домовленістю сторін, а сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті - долар США або євро. Оплата товару (виконання зобов`язання) передбачено у гривнях.

За умовами пункту 1.4 даного правочину загальна сума договору складається із суми вартості товару за всіма специфікаціями та/або видатковими накладними (якщо товар був відпущений без укладення специфікації), підписаними в рамках цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 цієї угоди сторони визначили, що товар по даному договору продається на умовах попередньої оплати або здійснення часткової передоплати та/або товарного кредиту (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації(ях) до договору.

Проставленням свого підпису на видатковій накладній покупець засвідчує факт отримання ним відповідної кількості товару (пункт 3.8 договору).

Відповідно до пункту 3.10 договору товар, що був переданий покупцю в межах цього правочину тільки згідно видаткових накладних (без укладення специфікацій), підлягає повній оплаті у строк, визначений рахунком-фактурою на даний товар.

Згідно з пунктом 8.1 вказаної угоди остання діє з моменту її підписання сторонами до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань.

23 квітня 2020 року сторонами підписано специфікацію № 1 до договору купівлі-продажу № 23-04-2020/К-К-ЗЗР на суму 141 881,28 грн. з ПДВ. Термін оплати товару сторони визначили: 30 % - 42 564,38 грн. - до 23 квітня 2020 року; 20 % - 28 376,26 грн. - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 70 940,64 грн. - до 31 жовтня 2020 року.

15 травня 2020 року сторони підписали специфікацію № 2 до спірного договору на суму 44 608,80 грн. з ПДВ. Термін оплати товару сторони встановили: 30 % - 13 382,64 грн. - до 9 червня 2020 року; 20 % - 8 921,76 грн. - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 22 304,40 грн. - до 31 жовтня 2020 року.

Також 15 травня 2020 року сторонами підписано специфікацію № 3 до договору на суму 120 692,16 грн. з ПДВ. Строк оплати товару сторони визначили: 30 % - 36 207,65 грн. - до 9 червня 2020 року; 20 % - 24 138,43 грн. - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 60 346,08 грн. - до 31 жовтня 2020 року.

2 червня 2020 року сторони підписали специфікацію № 4 до спірного договору на суму 137 448,00 грн. з ПДВ. Термін оплати товару сторони встановили: 30 % - 41 234,40 грн. - до 9 червня 2020 року; 20 % - 27 489,60 грн. - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 68 724,00 грн. - до 31 жовтня 2020 року. Крім того, 2 червня 2020 року сторони підписали специфікацію № 5 до спірного договору на суму 67 158,00 грн. з ПДВ. Термін оплати товару сторони встановили: 30 % - 20 147,40 грн. - до 9 червня 2020 року; 20 % - 13 431,60 грн. - до 25 серпня 2020 року; 50 % - 33 579,00 грн. - до 31 жовтня 2020 року.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного правочину позивач на підставі рахунків на оплату: від 23 квітня 2020 року № 798, від 15 травня 2020 року № 1227 та № 1228, від 2 червня 2020 року № 1550 та № 1551, згідно видаткових накладних: від 24 квітня 2020 року № 4-00419, від 3 червня 2020 року № 6-00166, від 2 червня 2020 року № 6-00165, від 2 липня 2020 року № 7-00048, від 7 липня 2020 року №7-00113, - поставив відповідачу товар на загальну суму 511 778,24 грн. (у т.ч. ПДВ).

Факт поставки вказаного товару підтверджується наявними у матеріалах даної справи копіями вищенаведених видаткових накладних, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками цих суб`єктів господарювання.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором від 23 квітня 2020 року № 23-04-2020/К-К-ЗЗР також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Проте всупереч положенням вищенаведеного правочину відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті вартості поставленого йому товару в повному обсязі не виконав, заборгувавши таким чином ТОВ "Гровнер Груп" 444 223,86 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором купівлі-продажу від 23 квітня 2020 року № 23-04-2020/К-К-ЗЗР, яка складає 444 223,86 грн., підтверджується матеріалами справи і на момент прийняття рішення останній не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ "Поділляагрозахист" про стягнення вказаної суми основного боргу. За таких обставин даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 19 799,36 грн. пені та 117 305,97 грн. штрафу, нарахованих на суми боргу по кожній специфікації окремо відповідно до наданого розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.4 даного правочину сторони передбачили, що за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу.

За порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язань щодо своєчасної оплату товару сплачує штраф у розмірі 25 % від суми прострочення за кожен випадок порушення зобов`язання по оплаті (пункт 5.5 договору).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас пунктом 5.8 цієї угоди сторони домовились, що нарахування неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення заборгованості та нарахованих на суму заборгованості неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за цим договором становить 3 роки.

Судом встановлено, що при здійсненні вказаних нарахувань по пені позивачем було помилково враховано в періоди розрахунку останні дні для оплати основного боргу та дні фактичних часткових проплат. Здійснивши власний розрахунок вказаної штрафної санкції, суд дійшов висновку про те, що вірною сумою, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є 20 388,97 грн. Водночас суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, і тому погоджується із заявленою позивачем вимогою про стягнення з відповідача пені у розмірі 19 799,36 грн.

Суд також встановив, що заявлений ТОВ "Поділляагрозахист" до стягнення розмір штрафу є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, а відтак дана вимога підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної поставки товару, позивач просив суд стягнути з ТОВ "Гровнер Груп" 79 051,51 сорока восьми процентів річних відповідно до наданого позивачем розрахунку.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди щодо зміни процентної ставки, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 48 % річних від несплаченої загальної вартості товару. Вказана відсоткова ставка підлягає нарахуванню з дати, наступної за датою, коли товар мав бути сплачений відповідачем.

Судом встановлено, що при здійсненні вказаних нарахувань позивачем було помилково враховано в періоди розрахунку останні дні для оплати основного боргу та дні фактичних часткових проплат. Здійснивши власний розрахунок вказаних компенсаційних виплат, суд дійшов висновку про те, що вірною сумою, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є 75 895,09 грн. сорока восьми процентів річних, з яких: 865,65 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 5 000,00 грн. за період з 26 серпня 2020 року по 4 січня 2021 року, 4 754,24 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 23 376,26 грн. за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року, 8 101,09 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 70 940,64 грн. за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року, 4 073,18 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 13 382,64 грн. за період з 10 червня 2020 року по 27 січня 2021 року, 1 814,47 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 8 921,76 грн. за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року, 2 547,96 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 22 304,40 грн. за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року, 664,80 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 36 207,65 грн. за період з 10 червня 2020 року по 23 червня 2020 року, 7 495,35 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 26 207,65 грн. за період з 24 червня 2020 року по 27 січня 2021 року, 4 909,17 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 24 138,43 грн. за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року, 6 891,24 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 60 346,08 грн. за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року, 757,09 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 41 243,40 грн. за період з 10 червня 2020 року по 12 серпня 2020 року, 6 884,84 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 31 234,40 грн. за період з 13 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року, 5 590,72 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 27 489,60 грн. за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року, 7 847,96 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 68 724,00 грн. за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року, 6 132,05 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 20 147,40 грн. за період з 10 червня 2020 року по 27 січня 2021 року, 2 731,66 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 13 431,60 грн. за період з 26 серпня 2020 року по 27 січня 2021 року, 3 834,57 грн. - сорок вісім процентів річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 33 579,00 грн. за період з 2 листопада 2020 року по 27 січня 2021 року.

Водночас у задоволенні вимог ТОВ "Поділляагрозахист" до ТОВ "Гровнер Груп" про стягнення сорока восьми процентів річних в розмірі 3 156,42 грн. слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин вимоги ТОВ "Поділляагрозахист" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Гровнер Груп" (03189, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 58, квартира 122; ідентифікаційний код 40731194) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (21029, місто Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе, будинок 122; ідентифікаційний код 37898486) 444 223 (чотириста сорок чотири тисячі двісті двадцять три) грн. 86 коп. основного боргу, 19 799 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 36 коп. пені, 117 305 (сто сімнадцять тисяч триста п`ять) грн. 97 коп. штрафу, 75 895 (сімдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 09 коп. сорока восьми процентів річних, а також 9 858 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 36 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 5 квітня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко