ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р. Справа№ 927/184/13-г(927/1006/19)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Сотнікова С.В.

Грека Б.М.

секретар судового засідання: Кучерява К.Л.

за участю представників відповідно до протоколу судового засідання від 25.03.2021,

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "НІЖИНТЕПЛОМЕРЕЖІ" (ТОВ "НІЖИНТЕПЛОМЕРЕЖІ")

на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 (повний текст рішення складено 21.12.2020)

у справі № 927/184/13-г (927/1006/19) (суддя Белов С.В.)

за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (АТ "НАК "Нафтогаз України")

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" (ТОВ "Ніжин Тепло Мережі")

про стягнення 338 141, 32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2013 ухвалою Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/184/13-г порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ніжин Тепло Мережі", визнано вимоги ФОП Коленченко О.О. до боржника у сумі 495 000 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Дранченко В.М.

10.08.2017 ухвалою Господарського суду Чернігівської області, зокрема, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Лященка П.В.

На даний час розгляд справи № 927/184/13-г триває.

АТ "НАК "Нафтогаз України" подало позов до ТОВ "Ніжин Тепло Мережі" про стягнення 338 141, 32 грн. (2 100, 10 грн. пені, 3% річних у сумі 78 878, 95 грн. та інфляційні втрати у сумі 257 162, 27 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору №2403/1617-ТЕ-39 постачання природного газу від 12.09.2016.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 позов задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "Ніжин Тепло Мережі" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 338 141, 32 грн. (2 100, 10 грн. пеня, 78 878, 95 грн. - 3% річних, 257 162, 27 грн. втрат від інфляції) та 5 072, 12 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ТОВ "НІЖИНТЕПЛОМЕРЕЖІ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі №927/184/13-г(927/1006/19) повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2021 апеляційну скаргу ТОВ "НІЖИНТЕПЛОМЕРЕЖІ" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2021 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи №927/184/13-г(927/1006/19) задоволено, а матеріали вказаної справи було передано на повторний автоматизований розподіл.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/36/21 від 26.01.2021 у справі № 927/184/13-г(927/1006/19) призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2021 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у складі вказаної колегії суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено її до розгляду на 24.02.2021.

15.02.2021 колегією суддів у складі: Ходаківська І.П. (головуючий), Демидова А.М., Владимиренко С.В., подано заяву про самовідвід від участі у розгляді справи № 927/184/13-г (927/1006/19) у порядку, передбаченому статтею 35 ГПК України.

15.02.2021 ухвалою Північного апеляційного господарського суду заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ходаківської І.П. - головуючого, Демидової А.М., Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду справи № 927/184/13-г (927/1006/19) задоволено, матеріали справи № 927/184/13-г(927/1006/19) передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021 справу передано на розгляд колегії суддів у складі : головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Грек Б.М.

Ухвалою суду від 24.02.2021 апеляційну скаргу ТОВ "НІЖИНТЕПЛОМЕРЕЖІ" на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі № 927/184/13-г(927/1006/19) прийнято до розгляду у визначеному складі та призначено до розгляду на 25.03.2021.

Ухвалою суду від 22.03.2021 клопотання ТОВ «НіжинТеплоМережі» про зупинення дії рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 задоволено та зупинено дію оскаржуваного рішення до дати винесення судового рішення Північним апеляційним господарським судом.

25.03.2021 АТ "НАК "Нафтогаз України" було подано клопотання про проведення судового засідання по справі № 927/1006/19 (№927/184/13-г) без участі представника позивача.

У судове засідання 25.03.2021 з`явилася представник апелянта, інші представники сторін у судове засідання не з`явилися.

Надаючи пояснення по суті апеляційної скарги, представниця апелянта просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі № 927/184/13-г (927/1006/19) за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України" до ТОВ "Ніжин Тепло Мережі" про стягнення 338 141, 32 грн. скасувати.

Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України надано учасниці судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке нею реалізовано.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тими обставинами, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 73, 74, 75, 77 ГПК України.

Крім того, апелянт зазначає, що усі розрахунки на виконання умов Договору, що укладений позивачем та відповідачем, проводились виключно на підставі спільних протокольних рішень, підписаних учасниками таких розрахунків, таким чином, на думку апелянта, для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України, необхідно щоб відповідач здійснив оплату отриманих бюджетних коштів поза межами Порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21.10.2019 було введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04. 2019.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ВВР України, 1992 р., №31 із наступними змінами).

У ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі не продажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

За змістом ч. 2 статті 7 Кодексу передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч.3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства).

Відповідно до ч. 8 ст. 45 Кодексу до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Так, судом першої інстанції встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено наступні обставини справи.

12.09.2016 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та TOB "НІЖИНТЕПЛОМЕРЕЖІ" укладено договір № 2403/1617-ТЕ-39 постачання природного газу, на виконання умов якого, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 74 851 652, 57 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до цього позову.

Оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу (п. 6.1 Договору).

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, між сторонами у справі виникли правовідносини купівлі-продажу природного газу на підставі договору №2403/1617-ТЕ-39 від 12.09.2016, за яким позивач набув прав та обов`язків постачальника, а відповідач - споживача.

У статті 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

У період з жовтня 2017 до червня 2018 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, що не заперечувалося апелянтом.

Зміст статті 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду в межах справи про банкрутство ТОВ "НіжинТеплоМережі" з позовом про стягнення з ТОВ "НіжинТеплоМережі" пені у сумі 2100,10грн, 3% річних у сумі 78 878, 95 грн., інфляційні втрати у сумі 257 162, 27 грн.

Вказані вимоги мотивовані неналежним виконання боржником своїх договірних зобов`язань в частині здійснення повного та своєчасного розрахунку за отриманий природний газ за договором постачання природного газу №2403/1617-ТЕ-39 від 12.09.2016.

У пункті 8.2 укладеного сторонами договору, передбачено сплату неустойки.

Разом з тим, стаття 625 ЦК України визначає спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань, які полягають у сплаті суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача за укладеним з позивачем договором № 2403/1617-ТЕ-39 від 12.09.2016 виникла після порушення справи про банкрутство ТОВ "НіжинТеплоМережі" у процедурі розпорядження майном, а відтак, є поточною кредиторською заборгованістю.

За змістом частин першої, другої статті 19 Закону про банкрутство, який був чинний у період, за який виникла заборгованість, передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Абзацами третім, четвертим частини третьої названої статті встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

В частині п`ятій цієї статті застережено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів.

Відповідно до ст. 41 Кодексу щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів є тотожними з вказаними вище нормами статті 19 Закону про банкрутство.

Отже, встановлена наведеними нормами заборона щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій стосується грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), на які поширюється мораторій (термін виконання яких настав до дня введення мораторію, співпадає з днем порушення судом справи про банкрутство боржника). Мораторій вводиться господарським судом одночасно з порушенням справи про банкрутство і стосується тих вимог, які мали місце на дату прийняття відповідного рішення судом.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, викладено правову позицію, згідно з якою мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні ж вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Таку ж правову позицію також висловлено у постанові Великої Плати Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 826/3106/18 (провадження № 11-1272апп19), згідно з якою боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Водночас, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у даній справі від 03.11.2020 застосування до боржника штрафних санкцій та нарахування пені є правомірним.

Що стосується посилання апелянта на спільні протокольні рішення, то з цього приводу він не наводить жодних аргументів щодо строків розрахунків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на що Додаткову ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року по справі №927/184/13-г (927/1006/19) вважати такою що втратила чинність.

Керуючись статтями 269, 275, 281 - 284 ГПК України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "НІЖИНТЕПЛОМЕРЕЖІ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2020 у справі № 927/184/13-г (927/1006/19) залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/184/13-г (927/1006/19) повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено статтею 287 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 30.03.2021.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.В. Сотніков

Б.М. Грек