РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2021Справа № 910/714/21

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (м. Київ)

До Громадської організації "Київський дитячий фонд" (м. Київ)

Про стягнення 38.675.59 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Київський дитячий фонд" про стягнення 38.675,59 грн, з яких: 36.445,00 грн заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 1.029,08 грн пені, 318,69 грн 3% річних, 882,82 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 359/166-2 від 10.12.19. про компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вул. Липська будинок № 16 літер А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.21. відкрито провадження у справі № 910/714/21 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідачу вказану ухвалу було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак повернуто до суду з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата вважається днем вручення учаснику справи ухвали суду в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/714/21, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.07.20. у справі № 910/3026/20, яке набрало законної сили, визнано укладеним між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (Підприємство-балансоутримувач) та Громадською організацією "Київський дитячий фонд" (Орендар) Договір про компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою за адресою: місто Київ, вулиця Липська, будинок № 16 літер А (далі - Договір), відповідно до пунктів 1.2, 2.1 якого він визначає взаємовідносини сторін щодо строкової, платної Орендарем компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою; об`єктом компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою (далі - Об`єкт) є: нежитлові приміщення загальною площею: 151,30 кв.м.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 7.1, відповідно до якого Договір є укладеним з моменту укладання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 10 грудня 2019 року № 166-2 і діє з 10.12.19. до 08.12.22.

Згідно з п. 3.1 Договору плата за об`єкт компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою визначена на підставі статтей 286, 287 Податкового кодексу України, рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 1910/5974 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві", пункту 9.7, 9.7.1 та 9.7.2 розділу 9 "Орендна плата та інші платежі" рішення Київської міської ради від 06 грудня 2018 року № 253/6304, та становить за базовий місяць розрахунку жовтень 2019 року 2.389 грн 58 коп.

Додатково до компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з компенсацією витрат підприємства за користування земельною ділянкою (п. 3.4 Договору).

Відповідно до п. 3.5 Договору компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на рахунок Підприємства-Балансоутримувача, починаючи з дати підписання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 10 грудня 2019 року № 166-2 і застосовується з 10 грудня 2019 року.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказує, що у Громадської організації "Київський дитячий фонд" наявна заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 10.12.19. по 31.12.20. в сумі 36.445,00 грн.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.6 Договору встановлено, що компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач свій обов`язок по сплаті компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за пред`явлений до стягнення період не виконав, з огляду на що з Громадської організації "Київський дитячий фонд" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" підлягають стягненню грошові кошти в сумі 36.445,00 грн заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за Договором, а позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю.

В зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору, позивач на підставі п. 6.1 Договору просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1.029,08 грн пені.

Відповідно до п. 6.1 Договору, за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою на користь підприємства-балансоутримувача Орендар сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених компенсацій витрат підприємства за користування земельною ділянкою за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договорами строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач нараховує пеню за вересень-грудень 2020 року до 30.12.20. без врахування пункту 3.6 Договору.

Судом здійснено перерахунок пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 265,12 грн пені. В іншій частині в розмірі 763,36 грн пеню нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 318,69 грн 3% річних, 882,82 грн інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 882,82 грн інфляційних втрат та 294,24 грн 3% річних.

3% річних в сумі 21,45 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

При цьому, відповідачем не оспорено розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Отже, витрати по сплаті судового збору. відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської організації "Київський дитячий фонд" (01021, м. Київ, вул. Липська, 16-А; ідентифікаційний код 05810212) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 36.445 (тридцять шість тисяч чотириста сорок п`ять) грн 00 коп. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 265 (двісті шістдесят п`ять) грн 12 коп. пені, 294 (двісті дев`яносто чотири) грн 24 коп. 3% річних, 882 (вісімсот вісімдесят дві) грн 82 коп. інфляційних втрат, 2.223 (дві тисячі двісті двадцять три) грн 73 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко