ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/349/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Масалової Яни Євгеніївни, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "АЕС", м.Харків
про стягнення коштів 16 017,23 грн.
за участю представників:

позивача: Жупинський М,А., адвокат;

відповідача: Чернишова Н.М., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області звернулась фізична особа-підприємець Масалова Яна Євгеніївна з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "АЕС" заборгованості в сумі 10000,00 грн., 3% річних 1149,86 грн., інфляційних 1510,00 грн. та пені 3357,37 грн за неналежне виконання останнім взятих на себе зобов`язань за договором №10/10/17 на виконання робіт від 10.10.2017 року. Також, позивачем заявлено до стянення з відповідача 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

26.02.2021 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву (вх.4724), в якому просить відмовити у позові повністю, посилаючись на відсутність у нього заборгованості перед позивачем за договором №10/10/17 від 10.10.2017. Вказує, що за умовами укладеної 12.02.2018 року між сторонами Додаткової угоди №1 до договору було погоджено загальну вартість робіт на суму 32 500,00 грн., яка відповідачем була сплачена у повному обсязі. Вважає, що оскільки строк оплати за виконані роботи припадає на 27.02.2018 року, позивач мав розраховувати пеню за період з 28.02.2018 по 31.08.2018, тобто з першого дня прострочення та на протязі 6 місяців.

Також, 26.02.2021 представник відповідача надав клопотання (вх. № 4725) про розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.03.2021року клопотання відповідача про розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням сторін задоволено та призначено справу № 922/349/21 до розгляду у судовому засіданні на "10" березня 2021 р. о 14:00.

09.03.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх..№5456). Вказує, що виконав для відповідача роботи вид яких, кількість та їх вартість вказані в підписаних актах прийому-передачі виконаних робіт. Акти підписані відповідачем без будь-яких застережень щодо неякісного виконання робіт, чи їх виконання не в повному обсязі, проте як Додаткова угода №1 від 12.02.2018 була підписана в одному екземплярі на прохання відповідача для вирішення його внутрішніх бухгалтерських питань.

Протокольною ухвалою від 10.03.2021 на підставі ч.2 ст.202 ГПК було відкладено судове засідання на 31.03.2021 о 12:00 год.

29.03.2021 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення по справі (вх.№7007).

Представник позивача в судовому засіданні 31.03.2021р. підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.03.2021 проти задоволення позову заперечував повністю.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.10.2017 між фізичною особою-підприємцем Масаловою Яною Євгеніївною (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «АКС» (відповідач, замовник) було укладено договір №10/10/17 на виконання робіт , відповідно до умов пункту 1.1 якого виконавець прийняв на себе роботи по ремонту: Станок для згинання кілець, механізм трубозгинальний ПМК-10, а замовник зобов`язався оплатити виконані роботи Виконавцю.

Відповідно до п.1.2 Договору перелік робіт, що підлягають виконанню, вказується в Специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно Специфікації №1 від 10.10.2017 року до Договору визначено наступний перелік робіт, які потрібно було виконати Позивачу за Договором №10/10/17 від 10.10.2017 року: виїзд спеціалістів Виконавця на територію Замовника для розбирання та дефектовки обладнання; ревізія/ремонт системи гідравліки; розробка та встановлення нової електричної частини на пульту управління; ревізія електродвигунів, розбирання, заміна підшипників; ремонт ротора електродвигуна; розробка, виготовлення і установка деталей кута згинання труби; розробка та установка електрокомплектуючих для динамічного гальмування електродвигуна привода редуктора; пайка трубок гідравліки; збірка обладнання та пуско-наладка.

Згідно п.2.1 Договору загальна вартість Договору складає 55 500,00 грн., без ПДВ.

Згідно п.2.3 Договору Замовник виплачує Виконавцю 15000,00 грн.00 коп. на протязі 3-х днів, після підписання Договору. Решту, 40500,00 грн. на протязі 60-ти календарних днів після закінчення робіт і підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п.3.1 Договору строки виконання робіт складають 35 банківських днів з моменту отримання попередньої оплати на розрахунковий рахунок Виконавця.

Договір набуває силу з моменту його підписання та діє до кінцевого виконання його зобов`язань обома сторонами (п.7.1 Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, останній свої зобов`язання за Договором виконав своєчасно та належним чином, виконавши обумовлені сторонами в Договорі роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2017 року на суму 250,00 грн.; від 14.12.2017 на суму 19 750,00 грн.; від 17.12.2017 на суму 350 грн.; від 20.12.2017 на суму 1800,00 грн.; від 26.12.2017 на суму 850,00 грн.; від 29.12.2017 на суму 32 500,00 грн. (а.с.18-23). Загальний розмір виконаних робіт складає 55 500,00 грн.

Проте, відповідач вартість наданих позивачем у встановлений Договором строк повністю не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 10 000,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахування правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши умови укладеного між сторонами договору, який за своєю правовою природою є договором підряду, суд дійшов висновку, що між ними виникли відносини підряду, що регулюються главою 61 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Також, частиною 1 ст.854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За приписами ч. 1ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалося судом вище, відповідно до умов п.2.3 Договору Замовник виплачує Виконавцю 15000,00 грн.00 коп. на протязі 3-х днів, після підписання Договору. Решту, 40500,00 грн. на протязі 60-ти календарних днів після закінчення робіт і підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в усних запереченнях наголошував на тому, що сторонами були переглянуті умови договору. Загальна вартість виконаних робіт за Договором 10/10/17 від 10.10.2017 складає 32 500,00 грн, оскільки така вартість робіт була визначена в укладеній 12.02.2018 між сторонами Додатковій угоді №1 до договору №10/10/17 від 10.10.2017 , підставою для оплати якої є акт прийому-передачі виконаних робіт від 29.12.2017 року на суму 32 500,00 грн. Вартість наданих робіт у розмірі 32 500,00 грн. завчасно та повністю була ним сплачена.

Так, відповідно до п.3 вказаної додаткової угоди №1 (а.с.52) п.2 Договору викладено в наступній редакції «1.2. Загальна сума цього Договору складає 32 500,00 грн. без ПДВ. Замовник сплачує Виконавцю 15 000,00 грн. без ПДВ протягом 3-х днів після закінчення робіт та підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт».

Суд ставиться критично до посилань відповідача про відсутність у нього заборгованості за Договором №10/10/17 від 10.10.2017 з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором в повному обсязі, виконавши обумовлені Договором роботи на загальну вартість 55 500,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2017 року на суму 250,00 грн.; від 14.12.2017 на суму 19 750,00 грн.; від 17.12.2017 на суму 350 грн.; від 20.12.2017 на суму 1800,00 грн.; від 26.12.2017 на суму 850,00 грн.; від 29.12.2017 на суму 32 500,00 грн. (а.с.18-23)

При цьому, вказані Акти підписані з боку відповідача без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості робіт, підписи скріплені печатками сторін.

Також, матеріали справи свідчать про те, що за виконані позивачем роботи за Договором №10/10/17 від 10.10.2017 відповідачем за платіжними дорученнями №1397 від 23.10.2017 на суму 15 000,00 грн., №1525 від 13.11.2017 на суму 250,00 грн., №1645 від 07.12.2017 на суму 3000,00 грн., №1674 від 20.12.2017 на суму 1800,00 грн., №1716 від 27.12.2017 на суму 850,00 грн., №1774 від 19.01.2018 на суму 350,00 грн., №1765 від 15.11.2018 на суму 12000,00 грн., №1794 від 29.01.2018 на суму 7500,00 грн., №1828 від 21.02.2018 на суму 250,00 грн., №1901 від 21.03.2018 на суму 4500,00 грн. сплачено вартість виконаних робіт на суму 45 500,00 грн.

Таким чином, відповідач здійснюючи оплату виконаних робіт у розмірі більшому, ніж передбачено додатковою угодою №1 від 12.02.2018, на підставі підписаних актів, власними конклюдентними діями визнав наявність відповідного зобов`язання щодо прийняття робіт та необхідність їх оплати перед позивачем.

При цьому, суд також бере до уваги те, що виконані роботи були прийняті за актами прийому-передачі виконаних робіт з боку відповідача ще до укладання сторонами додаткової угоди №1 від 12.02.2018 за умовами якої була змінена загальна вартість договору №10/10/17 від 10.10.2017.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів повної оплати робіт за актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. заборгованості за виконані роботи.

Щодо заявлених до стягнення 1149,86 грн. 3% річних та 1510,00 грн. інфляційних витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 78 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року (Віденської конвенції), до якої Україна приєдналася відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР № 7978-ХІ від 23 серпня 1989 року, та яка набула чинності 01 лютого 1991 року, встановлено, що «якщо сторона допустила прострочення у виплаті ціни чи іншої суми, інша сторона має право на відсотки з простроченої суми».

У даному разі, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, у тому числі ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши рахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, а також порядку розрахунків, погодженого сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 1149,86 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1510,00 грн. підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 3357,37 грн нарахованої за період з 01.08.2020 по 01.02.2021.

Статтями 216-218 ГК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

У розумінні частин 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Умовами договору, а саме в п. 4.3 сторони дійшли згоди про те, що за порушення встановлених Договором строків оплати, Замовник сплачує Виконавцю неустойку у розмірі 0,1 за кожний день прострочки від загальної вартості Договору.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В той же час відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховуються штрафні санкції і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Позивач визначив загальний період нарахування пені що не перевищує шестимісячний строк нарахування пені визначений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Як встановлено судом, відповідачем у встановлений строк свого обов`язку зі сплати платежів за договором не виконано у повному обсязі, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив, а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені за період з 01.08.2020 по 01.02.2021 у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховано пеню.

За таких обставин, перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 3357,37 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору у даній справі покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «АКС» (61017, м.Харків, вул. Велика Панасівська, 181, ) на користь фізичної особи-підприємця Масалової Яни Євгеніївни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) основну заборгованість 10 000 грн. 00 коп., 3% річних 1149 грн. 86 коп., інфляційні втрати 1510 грн. 00 коп, пеню 3 357 грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору 2270 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "05" квітня 2021 р.

Суддя С.Ч. Жельне