ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

29 березня 2021 року Справа 923/1062/14 (923/136/21)

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", м.Київ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод", м.Херсон

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП", м.Херсон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2: Акціонерне товариство "Юнекс Банк", м.Київ

про визнання правочину недійсним

в межах справи за заявою: ПАТ "Балаклавське рудоуправління ім.Горького"

до боржника: ПАТ "Херсонський суднобудівний завод"

про банкрутство

в с т а н о в и в:

Позивач (Кредитор) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернувся до господарського суду із позовом до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП", третя особа Акціонерне товариство "Юнекс Банк" про визнання правочину недійсним.

Позовну заяву подано в межах справи № 923/1062/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою від 22.02.2021р. заяву ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про визнання правочину недійсним прийнято до розгляду та відкрито відокремлене провадження №923/1062/14 (923/136/21) в межах справи №923/1062/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод".

24.03.2021р. в межах провадження у справі №923/1062/14 (923/136/21) позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" подано заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що він, в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, звернувся до Господарського суду Херсонської області з заявою про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №2173, що посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І., предметом купівлі-продажу за яким є об`єкт нерухомого майна карантинна підстанція, що складається з: будівля розподільчого обладнання, Б; будівля трансформаторів, В; гараж, Г; туалет, Д; огорожа №1,2,5; ворота, №3,4; басейн, №6; металеві ємності, №7,8; вишка освітлення, №9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Зауважує, що ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо про відчуження ПАТ "ХСЗ" на користь ТОВ "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" ряду об`єктів нерухомого майна до порушення справи про банкрутство.

В свою чергу, як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ТОВ "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" відчужено два об`єкти нерухомого майна, які були отримані підприємством у власність від ПАТ "ХСЗ", а тому існує достатньо обґрунтоване припущення, що об`єкт нерухомого майна карантинна підстанція, що складається з: будівля розподільчого обладнання. Б; будівля трансформаторів. В: гараж, Г; туалет, Д; огорожа №1,2,5; ворота, №3,4; басейн, №6; металеві ємності, №7,8; вишка освітлення, №9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 може бути відчужена ТОВ "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" на користь третіх осіб.

Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, карантинна підстанція, що є предметом оскаржуваного договору, ТОВ "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" 14.09.2018 року передана в іпотеку АТ "Юнекс Банк" на підставі іпотечного договору №0.030918.ІОО_3 3 від 14.09.2018 року, що посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2742.

Отже, у випадку не виконання ТОВ "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" своїх зобов`язань за кредитним договором, АТ "Юнекс Банк" на підставі іпотечного договору матиме змогу звернути стягнення на предмет іпотеки, як шляхом продажу третій особі так і шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, що в будь якому випадку призведе до зміни власника об`єкта нерухомого майна.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, при цьому поновлення порушених прав та інтересів позивача потребуватиме ще одного звернення до суду з позовною заявою про витребування майна, що потребує значних витрат, а тому збереження суб`єктного складу існуючого спору за час вирішення його в суді буде спрямовано в т. ч. на забезпечення збереження балансу інтересів як його існуючих учасників, так і інших учасників, які можуть бути залучені до вирішення спору.

У зв`язку з наведеним товариство просить вжити заходів забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" до Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" про визнання недійсним договору купівлі-продажу №2173 від 08.07.2014 року, який було укладено між ПАТ "ХСЗ" та ТОВ "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП", що посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І., а саме:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна карантинна підстанція, що складається з: будівля розподільчого обладнання, Б; будівля трансформаторів, В; гараж, Г; туалет, Д; огорожа №1,2,5; ворота, №3,4; басейн, №6; металеві ємності, №7,8; вишка освітлення, №9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця 1 Карантинний острів, будинок 1;

- заборонити державним реєстраторам, якими є особи, визначені ч.1 ст. 10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно об`єкту нерухомого майна карантинна підстанція, що складається з: будівля розподільчого обладнання, Б; будівля трансформаторів, В; гараж, Г; туалет, Д; огорожа №1,2,5; ворота, №3,4; басейн, №6; металеві ємності, №7,8; вишка освітлення, №9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця 1 Карантинний острів, будинок 1.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про забезпечення позову суд зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, у разі задоволення позову (Постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018р. у справі №910/1040/18).

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за наслідками здійснення судом оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: 1) розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 3) наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; 4) імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; 5) запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зауважує, що заявник звертається до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, отже в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та. як наслідок. ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В даному випадку в заяві про забезпечення позову у немайновому спорі про визнання недійсним договору купівлі-продажу позивачем не доведено співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, тобто наявності зв`язку між заявленими позивачем заходами забезпечення позову (накладенням арешту на майно та забороною суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти дії) і предметом спору (визнання договору недійсним), позивачем не зазначено в заяві, яким чином обрані позивачем заходи забезпечення позову відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких вони вживаються.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 16.10.2019 у справі №911/1530/19, від 25.09.2020 у справі №925/77/20, щодо застосування пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України, вказано, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

За змістом частини другої статті 136 ГПК України, заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених цієї нормою, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 наведено правову позицію про те, що оскільки заявник мав намір звернутися до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В даному випадку позивач, оскаржуючи договір купівлі-продажу, звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання.

Таким чином, заявником не доведено суду яким чином невжиття заходів забезпечення позову (накладенням арешту на майно та забороною суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти дії) ускладнить або унеможливить виконання можливого рішення суду про визнання договору недійсним.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" заяву, з урахуванням того, що заявником не доведено тих підстав, що невжиття заходів до забезпечення позову вказаним в заяві шляхом, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, враховуючи предмет спору (визнання договору недійсним), суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку розділу IV ГПК України.

Ухвалу підписано поза межами встановленого ГПК України строку - 29.03.2021р., у зв`язку із участю головуючого у справі судді 26.03.2021р. у всеукраїнському семінарі в Національній школі суддів України (наказ голови суду №01.02-04/24 від 25.03.2021р.).

Суддя М.Б.Сулімовська