ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1659/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Биченко І.С., за участю представників сторін:

від позивача: Попач І.М. адвокат,

від відповідача: представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУС ОЛЕУМ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПРОМТОРГ»

про стягнення 1 464 678, 34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРУС ОЛЕУМ» (вул. Каховська, буд. 44, офіс 3, місто Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний код 43592675) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПРОМТОРГ» (вул. Університетська, буд. 33, офіс 51, м. Черкаси, 18031, ідентифікаційний код 41141710) про стягнення заборгованості за договором поставки № 29/09/2020 від 29.09.2020 у розмірі 1 464 678, 34 грн, з яких: 1 233 745,50 грн сума основного боргу, 23 865,89 грн пеня, 16 038,68 грн інфляційні збитки, 5 966, 47 грн 3 % річних, 185 061,80 грн штраф та понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки.

Ухвалою від 06 січня 2021 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09 лютого 2021 року; сторонам надав можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою від 09.02.2021 Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання на іншу дату; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 25 лютого 2021 року.

Ухвалою від 25.02.2021 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 18.03.2021; для забезпечення дотримання прав відповідача бути поінформованим про час і дату призначення наступного судового засідання, розмістив оголошення про виклик Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПРОМТОРГ» у наступне судове засідання на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України.

Відповідач у судове зсідання, яке відбулося 18.03.2021, представника не направив, про причини неявки суду не повідомив. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 25.02.2021 вручена уповноваженому представнику відповідача 12.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а. с. 76).

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на положення частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у судовому зсіданні, яке відбулося 18.03.2021, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду в порядку ст. 240 ГПК України.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив таке.

29 вересня 2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРУС ОЛЕУМ» (постачальник за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПРОМТОРГ» (покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір поставки № 29/09/2020 (далі за Договір, арк. с.13-14 ), за яким постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю макуху соєву, шрот соєвий, оболонку соєву, масло соєве, конкретний перелік яких постачається партіями і визначається у Специфікаціях до цього договору, а покупець прийняти та оплатити вартість поставленої Продукції.

Відповідно до умов договору сторони взяли на себе такі зобов`язання:

- продукція за цим Договором поставляється партіями, номенклатура, асортимент, кількість га вартість кожної з яких визначаються Сторонами у Специфікаціях до цього Договору. Не є порушенням умов Договору поставка партії Продукції на підставі видаткової накладної, що буде містити посилання на цей Договір, а також іншу інформацію, обов`язкову для даного виду документа (п. 1.2. Договору);

- з дати підписання та скріплення печатками Сторін Специфікації та/або видаткових накладних, на підставі яких здійснюється поставка відповідних партій Продукції, вважаються невід`ємними складовими частинами цього Договору. Кожна наступна Специфікація до нього Договору не припиняє та не призупиняє дію попередніх Специфікацій ні в цілому, ні в будь-якій частині, за умови, якщо не прямо не обумовлено у відповідній Специфікації або окремій Додатковій угоді до цього Договору (п. 1.3 Договору);

- загальна вартість (ціна) цього Договору складається з вартості усіх партій Продукції, фактично поставлених Постачальником Покупцю за ним Договором, що підтверджується відповідними видатковими накладними (п. 2.1 Договору);

- вартість (ціна) кожної партії Продукції, що поставляється за цим Договором, визначається Сторонами у відповідних Специфікаціях/ видаткових накладних до даного Договору (п. 2.2 Договору);

- у разі, якщо в Специфікації не зазначено ціну на Продукцію, що постачається, або по якій-небудь партії Продукції Сторони не підписували Специфікацію, ціна на Продукцію зазначається у видаткових накладних. У випадку зазначення ціни у видаткових накладних і не згоди з нею Покупця, останній протягом 5 календарних днів з моменту отримання (поставки) Продукції повинен повернути отриману згідно відповідної накладної Продукцію у повному обсязі на склад Постачальника. При цьому штрафні санкції до Постачальника не застосовуються (п. 2.3 Договору);

- у разі, якщо Покупець протягом строку, зазначеного у п. 2.3. цього Договору, не повертає Продукцію а повному обсязі, ціни па Продукцію вважаються узгодженими обома Сторонами, Продукція прийнятою за цінами, зазначеними у видаткових накладних, а поставки Продукції виконаною відповідно умов цього Договору (п. 2.4 Договору);

- якщо інше не визначено Сторонами у відповідній Специфікації до цього Договору, оплата Продукції здійснюється шляхом безготівкового перерахування 100% передплати від вартості фактично поставленої партії Продукції на поточний рахунок Постачальника, зазначений у цьому Договорі (п. 2.5 Договору);

- у разі наявності на момент перерахування грошових коштів заборгованості у Покупця за раніше отриману Продукцію, Постачальник має право зарахувати такий платіж від Покупця (його частину) в рахунок погашення існуючої заборгованості не приймаючи до уваги призначення платежу, зазначене в платіжному документі (п. 2.7 Договору);

- датою оплати за цим Договором є дата фактичного зарахування грошових коштів від Покупця на поточний рахунок Постачальника (п. 2.8 Договору);

- права власності па Продукцію переходить до Покупця з моменту підписання видаткових накладних на відповідну партію Продукції (п. 3.6 Договору);

- за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несіть відповідальність відповідно до положень цього Договору та норм чинного законодавства України (п. 6.1 Договору);

- у разі порушення строків оплати відповідної партії Продукції, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у

розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості неоплаченої та/або несвоєчасно оплаченої Продукції (п. 6.2.2 Договору);

- у разі порушення Покупцем строків оплати відповідної партії Продукції, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню, що розраховується виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості неоплаченої та/або несвоєчасно оплаченої Продукції, за кожен день порушення строків платежу (п. 6.2.3 Договору);

- за порушення Покупцем строків оплати Продукції, визначених умовами даного Договору, Покупець зобов`язується сплатити відповідну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) % річних від простроченої суми (п. 6.2.4 Договору).

Вказаний Договір підписаний представниками обох сторін.

В відповідності до умов Договору та Специфікацій до нього визначені умови оплати поставленої Продукції: 80 % - вартості Товару (партії Товару) по факту поставки Продукції на склад покупця; 20% - вартості Товару (партії Товару) протягом 3-х банківських днів з дати реєстрації податкової накладної.

Позивач належним чином виконав зобов`язання з поставки Продукції та реєстрації податкових накладних (арк. с. 19-28).

- відповідно до видаткової накладної № 16 від 28.10.2020 та ТТН № 6 від 28.10.2020 ТОВ «Форус Олеум» поставило 21,740 тон макухи соєвої на загальну суму 348 927,00 грн з ПДВ. ТОВ «М`ЯСОПРОМТОРГ» частково здійснило оплату поставленого товару в сумі 175 992,00 грн. Заборгованість складає 172 935,00 грн;

- відповідно до видаткової накладної № 31 від 04.11.2020 ТТН № 7 від 04.11.2020 ТОВ «Форус Олеум» поставило на 19,540 тон макухи соєвої на загальну суму 310 686,00 грн з ПДВ. ТОВ «М`ЯСОПРОМТОРГ» частково здійснило оплату поставленого товару в сумі 300 000,00 грн. Заборгованість складає 10 686,00 грн;

- відповідно до видаткової накладної № 33 від 10.11.2020 та ТТН № 8 від 10.11.2020 ТОВ «Форус Олеум» поставило 20 тон макухи соєвої на загальну суму 318 000,00 грн з ПДВ. ТОВ «М`ЯСОПРОМТОРГ» не здійснило оплату поставленого товару;

- відповідно до видаткової накладної № 38 від 13.11.2020 та ТТН № 9 від 13.11.2020 ТОВ «Форус Олеум» поставило 19,44 тон макухи соєвої на загальну суму 328 536,00 грн з ПДВ. ТОВ «М`ЯСОПРОМТОРГ» не здійснило оплату поставленого товару;

- відповідно до видаткової накладної № 39 від 18.11.2020 та ТТН № 10 від 18.11.2020 ТОВ «Форус Олеум» поставило 22,610 тон макухи соєвої на загальну суму 403 588,50 грн з ПДВ. ТОВ «М`ЯСОПРОМТОРГ» не здійснило оплату поставленого товару.

Всього позивач поставив Продукції на загальну суму 3 311 632,50 грн, відповідно до виписки по банківському рахунку (арк. с. 33), відповідач не сплатив залишок суми у розмірі 1 233 745,50 грн.

17 грудня 2020 року позивач відповідно до Розділу 8 Договору звертався із письмовою претензією № 12-3/20 до відповідача та пропозицією погасити заборгованість, останній не здійснив заходів до повного погашення суми заборгованості.

Позивач зазначає, що фактичне прийняття Продукції та документів відповідачем і відсутність будь-яких претензій щодо якості чи/або кількості Продукції, свідчить про належне виконання ним зобов`язань. Будь-яких заперечень (актів, претензій, повідомлень тощо) щодо поставки від відповідача не надходило; жодної належним чином оформленої претензії стосовно неналежного виконання позивачем зобов`язань з поставки Продукції або невиконання інших умов Договору поставки, після оформлення видаткових накладних від відповідача не надходило; оформлені специфікації і видаткові накладні містять інформацію про номенклатуру, дані про строки поставки, обсяг і вартість відповідних партій Продукції, в тому числі посилання (реквізити) вищезазначеного Договору.

Отже позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання повністю Продукцію поставив належної якості, у встановлені строки та порядку.

Претензій від відповідача щодо якості, кількості, асортименту або строків передачі (поставки / доставки) продукції (товару) не надходило.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення оплати за Товар, а також 23 865,89 грн пені, 16 038,68 грн інфляційних збитки, 5 966, 47 грн 3 % річних, 185 061,80 грн штрафу.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги потрібно задовольнити повністю з таких підстав.

Предметом спору є вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар за договором поставки, пені, відсотків річних, штрафу, інфляційних втрат.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами Договір, укладений сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 16 036 грн 68 коп. інфляційних за період з 27.10.2020 по 24.12.2020 та 5 966 грн 47 коп. 3 % річних за період з 27.10.2020 по 24.12.2020.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати і 3 % річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Наведена правова викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 905/978/17, від 11.05.2018 у справі № 922/3087/17, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17.

В даних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, отже враховуючи факт не виконання відповідачем належним чином обов`язку з оплати товару, отриманого на підставі Договору, суд прийшов до висновку, що позивач має право на стягнення 3 % річних.

Здійснивши розрахунок 3 % річних за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», суд прийшов до висновку про його обґрунтованість у сумі 5 966,47 грн.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», суд встановив, що нарахування здійснено позивачем вірно, а тому, позов в цій частині належить задовольнити.

Позивач заявив до стягнення 23 865,89 грн пені та 185 061,80 грн штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши розрахунок пені за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», з урахуванням умов Договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, суд прийшов до висновку про її обґрунтованість у сумі 23 865,89 грн.

Відповідно до положень ст. 230, 231 Господарського кодексу України, ст. 549 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських зобов`язань зобов`язаний сплатити господарські санкції штрафні санкції. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому, частиною другою статті 231 ГК України передбачена можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення зобов`язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

Сторони погодили, що у разі порушення строків оплати відповідної партії Продукції, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у

розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості неоплаченої та/або несвоєчасно оплаченої Продукції (п. 6.2.2 Договору).

Враховуючи обставини справи, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 185 061,80 грн штрафу.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю на загальну суму 1 464 678,34 грн, з яких: 1 233 745,50 грн сума основного боргу, 23 865,89 грн пеня, 16 038,68 грн інфляційні збитки, 5 966, 47 грн 3 % річних, 185 061,80 грн штраф.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 21 970,19 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПРОМТОРГ» (вул. Університетська, буд. 33, офіс 51, м. Черкаси, 18031, ідентифікаційний код 41141710) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУС ОЛЕУМ» (вул. Каховська, буд. 44, офіс 3, місто Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний код 43592675):

1 233 745,50 грн основного боргу,

23 865,89 грн пені,

16 038,68 грн інфляційних втрат,

5 966, 47 грн 3 % річних,

185 061,80 грн штрафу,

21 970 грн 19 коп. витрат по сплаті судового збору,

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 05 квітня 2021 року.

Суддя О.В. Чевгуз