ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3961/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східбудкомплект" м. Харків
про розірвання договору
за участю представників:

позивача Волкова І.М., довіреність № 303/39/34 від 28.09.2020 року;

відповідача Пелецького В.О., довіреність б/н від 18.01.2021 року,

Ткачова В.О., директор, наказ № 1-к від 11.12.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Східне управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східбудкомплект", в якій просить розірвати договір № 303/39/21 УКБ про спільне будівництво багатоповерхових житлових будинків за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 46 від 28.02.2018 року, який укладено між Східним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та ТОВ "Східбудкомплект".

Судові витрати (2102 грн. судового збору) позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаним вище договором, а саме порушенням відповідачем строків виконання робіт.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.01.2021 року підготовче провадження призначено на 26.01.2021 року на 10:15 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2021 року підготовче провадження відкладено на 09.02.2021 року.

01.02.2021 року відповідач подав відзив (вх.№ 2401), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що порушення строків виконання робіт сталося з вини позивача, останній передав технічну документацію (вихідні дані для коригування проекту) лише 07.08.2018 року. Саму ж проектно-кошторисну документацію на будівництво позивач, за твердженнями відповідача, так і не передав. Відповідач також вказав, що позивачем не було дотримано встановленого договором порядку його розірвання.

16.02.2021 року відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема, заяви свідка ОСОБА_1 (вх.№ 3856), які досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

23.02.2021 року позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 4422), в якому зазначив, що 07.08.2018 року передав відповідачу всю наявну у нього технічну документацію для будівництва, що встановлено рішенням суду у справі №922/1254/19, та є преюдиціальним фактом. Позивач також вказав, що надані відповідачем листи не можуть бути належними доказами у справі, оскільки ОСОБА_1 не працює у Східному УКБ з 1.10.2018 року, мав спір про виплати після звільнення, звертався з позовом суду з метою стягнення коштів зі Східного УКБ, тобто має з керівництвом позивача неприязні стосунки. Крім того, позивач вважає, що всі надані відповідачем договори є підробними, дані договори ніколи не підписувались та в журналі обліку договорів Східного УКБ МОУ не значаться; печатка на всіх вищезазначених договорах не відповідає відтиску штампу печатки, який значиться на всіх документах Східного УКБ МОУ; даний факт вже встановлено в ході експертизи проведеної у рамках розгляду справи №922/1254/19.

01.03.2021 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх.№2401), в яких зазначив, що принаймні З з 5 листів про затримку передачі Східним УКБ МО України технічної документації для організації проектування були отримані особисто ОСОБА_1 , який на той час обіймав посаду заступника начальника Східного УКБ МО України та був відповідальним за виконання договору від 28.02.2018 року №303/39/21 УКБ. Відповідач також вказав, що на експертизу у рамках розгляду справи №922/1254/19 було надано відтиски печатки Східного УКБ МО України, яка зберігалася у керівника, а на договорах з ТОВ КАНКОРД-АРТ та ТОВ ІНВЕСТБУД РЕГІОН- СЕРВІС стоїть відтиск печатки №1, що була в розпорядженні заступника начальника Східного УКБ МО України Оленіна В.І., який у відповідності до наданих йому повноважень й підписував ці договори.

У судовому засіданні оголошувались перерви до 02.03.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2021 року підготовче засідання відкладено на 09.03.2021 року на 12:15 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.03.2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2021 року на 11:30 год.

23.03.2021 року позивач подав клопотання про призначення експертизи (вх.№6569), в якому просить призначити у даній справі технічну експертизу документів, на вирішення експертизи поставити наступні питання:

1. Чи виготовленні оригінали листів від ТОВ "Східбудкомплект" від 09.07.18 року №8/2, 11.05.2018 №7/2, 12.03.2018 №7/1 орієнтовно у 2018 році.

2. Чи виготовленні оригінали листів, в шапці яких вказано "Міністерство оборони України Східне Управління капітального будівництва" від 12.07.2018 року та 17.07.2018 року за підписом особи з зазначенням ПІБ В.І. Оленін, орієнтовно влітку 2018 року.

3. Проведення експертизи доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (61036, м. Харків, вул. Ковтуна, 34), який згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1098 та іншими нормативними документами надає послуги з проведення судової експертизи.

Дослідивши клопотання позивача про призначення експертизи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Даний принцип також знайшов своє відображення у статті 13 ГПК України, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. (Рішення ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15 травня 2008 року)

При цьому, необхідно враховувати, що процесуальний закон, спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів.

Саме тому, всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Так, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Як вже було зазначено, суд ухвалою від 09.03.2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Отже, клопотання про призначення судової експертизи заявлено представником позивача з пропуском встановленого ГПК України строку. При цьому, представник позивача не просить суд поновити йому строк.

Вимогами частини 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненнями нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Наслідки пропуску процесуальних строків передбачені ч.1 ст.118 Господарського процесуального кодексу України, а саме право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Отже, пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поведінка заявників складає об`єктивний факт /.../ який необхідно брати до уваги для визначення факту перевищення розумного строку, зазначеного у статті 6 § 1 (Poiss v. Austria (Пойсс проти Австрії), § 57; Wiesinger v. Austria (Вісінгер проти Австрії), § 57; Humen v. Poland (Гумен проти Польщі) [ВП], § 66). Кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands (Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів § 33).

У поданому клопотанні представником позивача не зазначено мотивованих та переконливих обґрунтувань стосовно пропуску процесуального строку на подання цього клопотання. А озвучені представником позивача в судовому засіданні аргументи жодним чином не підтверджують поважність причин пропуску строку на звернення з клопотанням про призначення судової експертизи, тому наявності підстав для його поновлення немає.

Позивачем також залишено поза увагою, що призначення судом експертизи зумовлює зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 228 ГПК України, що на стадії розгляду справи по суті є неприпустимим.

З урахуванням наведеного, оскільки представником позивача не доведено поважність причин пропуску процесуального строку на подання клопотання про призначення судової експертизи, а також враховуючи те, що поновлення пропущеного процесуального строку порушить закладений в основі процесуального законодавства принцип рівності, який є складовою більш широкого розуміння поняття "справедливого судового розгляду", суд залишає клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 23.03.2021 року підтримав позов та відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 23.03.2021 року підтримали відзив та заперечення, просили у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані ними докази, суд установив такі обставини.

Східним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (позивач) був оголошений конкурс щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку за системою безригільного каркасу для військовослужбовців Міністерства оборони України та членів їх сімей по вул. Семінарській, 46 в м. Харкові на земельній ділянці (кадастровий номер :07:001:0001). За результатами проведеного конкурсу листом від 06.02.2018 року № 303/39/7 оголошено переможця ТОВ "Східбудкомплект" (відповідач).

28.02.2018 року між позивачем (сторона-1) та відповідачем (сторона-2) укладено договір №303/39/21 УКБ (далі - Договір) про спільне будівництво багатоповерхових житлових будинків за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 46 на земельній ділянці площею 0,9336 га, кадастровий номер :07:001:0001.

Предметом цього договору є пайова участь сторін у будівництві багатоповерхових житлових будинків по вул. Семінарській, 46 у м.Харкові, надалі «Об`єкт», передача стороною 1 стороні 2 передбачених цим договором функцій щодо будівництва, реалізації майнових прав на об`єкти нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому, введення в експлуатацію, оформлення права власності.

Сторона-1, здійснюючи функції замовника, діє від свого імені, чинить у межах цього договору всі необхідні юридичні дії та укладає на власний розсуд будь-які правочини, спрямовані на проектування та будівництво Об`єкта, реалізації майнових прав на нерухомість, що їй розподіляється згідно Додаткової угоди №1 до цього Договору, що буде укладено в майбутньому, та несе за них повну відповідальність відповідно до законодавства України (п. 1.2 Договору).

Відповідно до умов договору (п. 1.5) сторона-1 передає, а сторона-2 бере на себе зобов`язання здійснювати функції щодо коригування проекту, будівництва, реалізації майнових прав на нерухомість, що буде створена в майбутньому, оформлення права власності на частини Об`єкта, визначені виключно цим договором (згідно з Додатковою угодою №1 до цього Договору).

Плановий термін введення Об`єкта будівництва до експлуатації - лютий 2020 року (пункт 2.2. Договору).

Пунктами 4.6.1, 4.6.3 та 4.6.4 Договору визначені обов`язки позивача, зокрема, протягом 10-ти робочих днів з дати набрання чинності договором передати за актом будівельний майданчик, всю наявну документацію для будівництва об`єкта (земельну, технічну, дозвільну), при цьому не передавання будівельного майданчика та документації у встановлений строк, відмова від передання вважаються грубим порушенням умов цього договору стороною-1; виконувати всі обов`язки передбачені договором, серед яких і ті, що не передбачені договором, але випливають зі змісту відносин між сторонами та які необхідні для проектування, будівництва та введення об`єкта в експлуатацію; передавати позивачу будь-які документи, необхідні для виконання функцій замовника, протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання письмового запиту.

07.08.2018 року позивач передав відповідачу технічну документація для організації проектування та будівництва Об`єкта, що підтверджується актом прийому-передачі технічної документації та не заперечується сторонами.

Пунктом 4.4.3 Договору передбачено, що відповідач повинен забезпечити початок виконання робіт не пізніше 60-ти робочих днів з моменту отримання доступу до будівельного майданчика, але після оформлення та отримання усіх дозвільних документів.

29.08.2018 року позивачем було направлено відповідачу лист за вих. №303/39/13 про відмову від Договору, в якому відповідач був повідомлений про розірвання Договору №303/39/21УКБ від 28.02.2018 року в односторонньому порядку з 09.09.2018 року. Мотивом для розірвання договору стали наступні підстави:

- станом на 28.08.2018 року будівництво не розпочалося;

- згідно з п.п. 1.4. та 1.5 Договору № 303/39/21 УКБ встановлено виключне право сторони-2 (відповідача) на вчинення всіх дій, передбачених цим договором, сторона-1 передає а сторона-2 бере на себе зобов`язання здійснювати функції щодо коригування проекту. Відкорегованого проекту, який мав би позитивний висновок експертизи та був би затверджений позивачем не має;

- позивач у зв`язку із бездіяльністю відповідача не мав можливості укласти договір генерального будівельного підряду та отримати дозвіл ДАБІ, та у зв`язку із неповним комплектом документів, які не надав відповідач;

- у зв`язку із невиконанням своїх обов`язків за Договором стало неможливим виконати Плановий термін введення Об`єкту до експлуатації - лютий 2020 р.

Листом за № 17 від 05.09.2018 року відповідач надіслав відповідачу лист, в якому висловив незгоду щодо відмови позивача від Договору № 303/39/21 УКБ від 28.02.2018 року.

Позивач, у свою чергу, вважає, що з 09.09.2018 року Договір було розірвано в односторонньому порядку на законних підставах шляхом надіслання листа за вих. №303/39/13 про відмову від Договору.

Такі обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з такого.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Так, предметом даного позову є матеріально-правова вимога про розірвання договору № 303/39/21 УКБ про спільне будівництво багатоповерхових житлових будинків від 28.02.2018 року, який є змішаним та містить елементи різних договорів, зокрема, підряду, спільної діяльності тощо.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 Договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором або його дострокового припинення відповідно до умов договору. Зміни та доповнення до договору оформляються додатковими договорами.

Статтею 598 ЦК України встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Положеннями статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Аналогічні положення містить стаття 291 ГК України.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин. Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі.

Право позивача на односторонню відмову від Договору, умови та порядок реалізації цього права передбачені у пункті 5.4 Договору, відповідно до якого цей договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою позивача, якщо відповідач не виконує чи неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, у тому числі, якщо:

- відповідач без поважних причин протягом 6-ти місяців не приступив до виконання робіт за цим договором.

- щодо відповідача розпочато процедуру банкрутства або вона перебуватиме у стані ліквідації чи санації;

- у разі, якщо відповідач протягом року, від запланованого терміну не здійснить введення об`єкта в експлуатацію у стані який відповідатиме усім технічним нормам та який є функціональним (крім незалежних від відповідача обставин), а також (підключеним до мереж газопостачання, електропостачання та каналізації).

При цьому, одностороннє розірвання договору позивачем здійснюється шляхом надсилання відповідачу листа із зазначенням причин такої відмови та договору про розірвання даного договору, договір вважатиметься таким, що припинив свою дію з даті вказаної в договорі про розірвання даного договору (абз. 2 п. 5.4.3 Договору).

Суд установив, що Договір укладено 28.02.2018 року, а тому позивач відповідно до вимог п. 4.6.1 Договору мав протягом 10-ти робочих днів з цієї дати передати відповідачу за актом будівельний майданчик та всю наявну документацію для будівництва об`єкта (земельну, технічну, дозвільну). Водночас технічна документація для організації проектування та будівництва була передана позивачем відповідачу лише 07.08.2018 року, тобто більше ніж через 5 місяців від дати підписання Договору. При цьому не передавання будівельного майданчика та документації у встановлений строк, відмова від передання вважаються грубим порушенням умов цього договору позивачем (абз. 2 п. 4.6.1).

Таким чином, суд доходить висновку про порушення саме позивачем умов Договору, а саме вимог п. 4.6.1 Договору в частині вчасного надання документації для будівництва об`єкта. Окрім цього, матеріали справи не містять доказів передання за актом, як того вимагають умови Договору, будівельного майданчика.

Пунктом 4.4.3 Договору передбачено, що відповідач повинен забезпечити початок виконання робіт не пізніше 60-ти робочих днів з моменту отримання доступу до будівельного майданчика, але після оформлення та отримання усіх дозвільних документів.

Суд звертає увагу, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора (частина 4 статті 612 ЦК України).

Згідно із частиною 2 статті 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 220 ГК України боржник не визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Враховуючи прострочення позивача щодо надання відповідачу всієї наявної документації для будівництва об`єкта (земельної, технічної, дозвільної), у даному випадку має місце відстрочення обов`язку відповідача виконати роботи у передбачений Договором строк.

У свою чергу, 29.08.2018 року, тобто, через 21 день після отримання відповідачем технічної документації для організації проектування та будівництва, позивачем було направлено відповідачу лист за вих. № 303/39/13 про відмову від Договору.

Суд наголошує, що позивач, станом на 29.08.2018 року, не набув права на односторонню відмову від Договору, оскільки така відмова можлива, зокрема, у випадку, якщо відповідач без поважних причин протягом 6-ти місяців не приступив до виконання робіт за цим договором.

Втім, як вже було зазначено вище, позивач своєю бездіяльністю, яка прямо суперечить умовам Договору та вище наведеним нормам чинного законодавства, фактично унеможливив виконання відповідачем його договірних зобов`язань.

Крім того, у відповідності до п.5.4.4 Договору одностороннє розірвання договору позивачем здійснюється шляхом надсилання відповідачу листа із зазначенням причин такої відмови та договору про розірвання даного договору; договір вважатиметься таким, що припинив свою дію з дати, вказаної в договорі про розірвання даного договору.

Як убачається з матеріалів справи, позивач не направляв на адресу відповідача договір про розірвання Договору.

Таким чином, позивач не дотримався передбаченого умовами Договору порядку його розірвання. Вказана обставина також була досліджена Східним апеляційним господарським судом, який в постанові від 26.05.2020 року у справі №922/1254/19 зазначив: "вчинення відповідних дій не свідчить, в силу погоджених сторонами умов та порядку, що договір є розірваним. Так, у матеріалах справи відсутній договір про розірвання договору. Крім того, у матеріалах справи відсутнє будь-яке судове рішення про розірвання договору.".

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач, станом на 29.08.2018 року, не набув права на односторонню відмову від Договору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на позивача витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст. 11, 16, 598, 612, 613, 614, 625, 628, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 652, ч. 2 ст. 652, ч. 4 ст. 652 ЦК України, ст. 188, 220 ГК України, керуючись ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 118, 185, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.04.2021 року.

Суддя О.В. Смірнова