ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

30.03.2021м. ДніпроСправа № 904/2614/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСПЕЦБУД", м. Маріуполь, Донецька область

про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним

Суддя Золотарьова Я.С.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСПЕЦБУД" та просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна від 31.07.2020 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСПЕЦБУД" та ОСОБА_2 , серія та номер 839 від 31.07.2020, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Біндюгіною М.О.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

25.03.2021 в межах строків, передбачених частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України позивач усунув недоліки.

Всебічно дослідивши позовні матеріали, суд зазначає про таке.

Позивачем заявлено одну позовну вимогу, при цьому позов обґрунтовано тим, що позивач є учасником відповідача, а спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено з перевищенням керівником наданих йому повноважень. Позивач зазначає про те, що питання укладення такого договору повинно було виноситись на загальні збори товариства, натомість жодних рішень загальні збори відповідача щодо відчуження майна та укладення договору не приймали, відповідно порушені права позивача, як учасника відповідача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Проаналізувавши позовну заяву суд доходить висновку про те, що цей спір є корпоративним як за його суб`єктним складом, так і з огляду на те, що позивач вказує на порушення товариством його прав учасника, а спірний договір пов`язано з діяльністю товариства.

Відповідно до частини 6 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Суд, перевіривши інформацію надану позивачем, встановив, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСПЕЦБУД" (ідентифікаційний код 24606612) зареєстрований за адресою: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 69.

З огляду на викладене, корпоративний спір за правилами виключної підсудності належить розглядати за місцезнаходженням товариства.

З іншого боку, предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с/рада Любимівська.

Відповідно до частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відтак вимоги, що виникають з приводу нерухомого майна за правилами виключної підсудності повинні розглядатися господарським судом за місцезнаходженням майна.

Але, Господарським процесуальним кодексом України питання щодо визначення підсудності спору у разі, якщо до такого спору повинні бути застосовані одночасно пункти 3 та 6 статті 30 цього кодексу не врегульоване.

Статтями 1, 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах. Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 11 статті 11 Господарського процесуального кодексу України забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Зваживши на вищевикладене, суд уважає, що вказана справа повинна розглядатися за місцезнаходженням товариства з огляду на таке.

Як вже було вказано, позивачем заявлено позов як учасником відповідача та обґрунтовано його порушенням корпоративних прав.

При розгляді цієї справи перш за все необхідно буде встановлювати такі обставини:

Чи є позивач учасником відповідача.

Чи дійсно відповідачем було укладено оскаржуваний договір.

Чи приймалось загальними зборами товариства рішення про укладення спірного договору.

Чи мав повноваження керівник товариства на укладення спірного договору.

Чи належний спосіб захисту обрано позивачем і чи є такий спосіб захисту ефективним.

Водночас, з наданих позивачем документів не вбачається наявності спору щодо того, хто був власником майна перед укладанням спірного договору, вартості такого майна тощо.

Відтак практично усі обставини справи, які будуть встановлюватися при розгляді спору в межах тих підстав, які заявлені позивачем, встановлюються саме при розгляді корпоративних спорів, а не спорів, пов`язаних з нерухомим майном.

Враховуючи наведене, на переконання суду, позовна заява по справі № 904/2614/20 підлягає передачі до господарського суду Донецької області (61022, Харків, проспект Науки, будинок 5) за місцезнаходженням товариства.

Відповідно до частини 6 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 279 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Керуючись статтями 30, 31, 232-23 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

Передати позовну заяву з додатками по справі № 904/2614/20 до Господарського суду Донецької області (61022, Харків, проспект Науки, будинок 5).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 30.03.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 235, 256, Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Я.С. Золотарьова