ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Справа № 915/1162/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

за участю представника позивача Котенко О.О.,

представник відповідача Заливчий Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства Миколаївобленерго, 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40,

до відповідача: Приватного підприємства Дикий сад, 54029, м. Миколаїв, пр. Центральний, 52, кв.4,

про: врегулювання розбіжностей за договором

ВСТАНОВИВ

10.09.2020року Акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01/22-6958 від 10.09.2020року, в якій просить суд врегулювати розбіжності за договором з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ Миколаївобленерго від 01.07.2020року №02/60 та викласти пункти 2.1., 7.1. договору, та Додаток №4 до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ Миколаївобленерго від 01.07.2020 №02/60, у редакції АТ Миколаївобленерго, а саме:

- п.2.1. договору 2.1. Ціна договору становить 123 331,83 грн. (сто двадцять три тисячі триста тридцять одна грн. 83 коп.), окрім цього 20% ПДВ у сумі 24 666,37 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість грн. 37 коп.), всього з ПДВ 147 998,20 грн. (сто сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім грн. 20 коп.) на місяць користування згідно розрахунку договірної ціни (Додаток №4), що є невід`ємною частиною цього Договору.;

- п.7.1. договору 7.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року. Згідно ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.07.2020 року;

- преамбулу Додатку №4 до договору Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг по Договору становить 123 331,83 грн. (сто двадцять три тисячі триста тридцять одна грн. 83 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 24 666,37 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість грн. 37 коп.), всього з ПДВ 147 998,20 грн. (сто сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім грн. 20 коп.) на місяць.;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Ціна без ПДВ, грн. - 11,81;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума, грн. (за місяць) - 123331,83;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума - 123 331,83;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі ПДВ - 24 666,37;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Разом з ПДВ - 147 998,20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при укладенні договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ Миколаївобленерго від 01.07.2020року №02/60 АТ «Миколаївобленерго» не врегульовано розбіжності щодо пунктів 2.1, 7.1 договору та додатку №4 до договору у зв`язку з чим підприємство звернулось до суду з позовом про врегулювання розбіжностей та викладення вказаних пунктів договору у своїй редакції.

Ухвалою суду від 15.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1162/20, підготовче засідання призначено на 15.10.2020 року о 10:00.

08.10.2020 року до суду від Приватного підприємства «Дикий сад» надійшов відзив на позовну заяву від 06.10.2020 року б/н, в якому відповідач не визнає позовні вимоги, зазначає наступне (а.с.70-73):

1)стосовно дії договору №02/57 від 20.06.2017 року - відповідач не погоджується з позицією позивача що договір №02/57 розірвано, оскільки повідомлення про розірвання договору відповідач отримав не за 20 днів, як це передбачено умовами договору, а за 19днів. Крім того, відповідач вказує, що свою незгоду з розірванням договору висловив позивачеві у листі від 11.06.2020року №1106-01;

2) після отримання листа відповідача від 21.08.2020 року №2108-20 позивач не вжив жодних заходів щодо врегулювання розбіжностей, зокрема не звертався до відповідача за роз`ясненнями щодо розрахунку запропонованої ціни договору, хоча в позовній заяві вказує на те, що цей розрахунок є йому не незрозумілим. Посилання позивача на ненадання відповідачем відповіді на складений позивачем протокол узгодження розбіжностей є, на думку відповідача, безпідставним;

3) запропонований позивачем проект договору складено, на думку відповідача, з численними відступами від змісту типового договору, що виключає можливість врегулювання судом розбіжностей шляхом визнання договору укладеним на умовах та за змістом, які суперечать типовим, встановленим КМУ;

4)відповідач звертався до позивача із вимогою про надання відповідного розрахунку, але в наданні розрахунку відповідачу було відмовлено з посиланням на зміст п. 5 розділ ІІІ Методики, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», порушує встановлений ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» принцип економічної обґрунтованості державно регульованих цін та не викликає необхідності виконати вимоги п.7 розділу ІV і п.6 розділу ІІІ Методики, оскільки саме позивач має довести наявність в нього додаткових витрат, пов`язаних із наданим доступом;

5)оскільки позивач не погодився з пропозицією відповідача стосовно укладення договору з 01.09.2020 року договір №02/60 вважатиметься укладеним, на думку відповідача, у випадку задоволення позовних вимог в день набрання рішенням у справі законної сили.

12.10.2020 року до суду надійшла відповідь АТ «Миколаївобленерго» від 12.10.2020 року №01/22-7827 на відзив ПП «Дикий сад», в якій позивач зазначає (а.с.84-93):

1) заперечує проти твердження відповідача про продовження строку дії договору від 20.06.2017 року, а також щодо отримання відповідачем попередження про розірвання договору в порушення умов договору за 19 днів до закінчення строку його дії, вказуючи, що оскільки положеннями договору №02/57 не передбачено, що листування сторін повинно відбуватися лише шляхом направлення письмової відповіді на поштову адресу, позивач окрім вручення 01.06.2020 року відповідачеві під підпис попередження про розірвання договору (лист від 25.05.2020 року №01/24-4049), направив попередження про розірвання договору (лист від 25.05.2020 року №01/24-4049) на електронну адресу відповідача, який отримано відповідачем 26.05.2020 року о 09:15, що підтверджується скрінштом долученим до вказаної відповіді;

2) процедура укладання договору від 01.07.2020 року №02/118 відбувалась з дотриманням норм діючого законодавства України;

3) твердження відповідача про невідповідність наданого позивачем договору з доступу елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики від 01.09.2020 року №02/118 вимогам типового договору є помилковими та не відповідають приписам діючого законодавства України про доступ до об`єктів електроенергетики;

4) відповідно до затвердженого положення про облікову політику у АТ «Миколаївобленерго» окремий облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики позивачем не ведеться;

5) пунктом 2 частини 7 статті 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом і не може перевищувати за доступ до елементів інфраструктури 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі на місяць.

Таким чином, позивач вказав, що граничний розмір плати за одну опору лінії електропередач на місяць для замовника у 2020 році має становити14,17 грн. з ПДВ, виходячи із розрахунку:4723 грн.х0,3%=14,17 з 20% ПДВ, а без ПДВ-11,81 грн.

6) щодо судових витрат відповідача у відзиві відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у зв`язку з чим просить відмовити у їх відшкодуванні.

Ухвалою суду від 15.10.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 03.11.2020 року.

03.11.2020 року від ПП «Дикий сад » до суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив від 02.11.2020 року б/н, в яких відповідач: (а.с.104-105)

- заперечує, що надіслання позивачем по електронній пошті відповідачу повідомлення про розірвання договору від 20.06.2017 року є належним повідомленням про розірвання договору №02/57, не заперечуючи при цьому факт його отримання та звертає увагу на те, що змістом п. 7.6 договору від 01.07.2020 року №02/60 позивач визнає чинність договору від 20.06.2017 року до моменту набрання чинності договором №02/60;

- порівняння типової форми договору з формою договору, яка розроблена позивачем вказує, на думку відповідача, на те, що позивач намагається отримати не передбачені типовою формою права, покласти на відповідача обов`язки з додаткових дозволів, запровадити додаткову відповідальність та додаткові підстави для розірвання договору;

- зазначає про те, що позивач здійснював власний облік витрат при наданні доступу до інфраструктури об`єктів електроенергетики, але самостійно вирішив відмовитися від такого обліку, створивши штучні умови за яких він отримав змогу вимагати плати на максимальному рівні, встановленому законодавством.

- вважає, що до набрання законної сили рішенням у вказаній справі договір від 20.06.2017 року є чинним, відповідач продовжує сплачувати щомісячну плату, яка встановлена договором від 20.06.2017 року.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.11.2020 року.

10.11.2020року до суду надійшли пояснення позивача від 10.11.2020 року №01/22-8630, в яких посилаючись на п.5 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ч. 7 ст. 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», п.8.1 постанови НКРЕКП від 05.10.2018 року №1175 «Про затвердження Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії», п. 5 розділу ІІІ Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затверджену наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №622 від 10.12.2018 року, Положення про організацію внутрішньогосподарського (управлінського) бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ «Миколаївобленерго», затвердженого наказом Товариства від 23.05.2014 року №446 позивач зазначає, що на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства України АТ «Миколаївобленерго» не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики та не веде окремого розрахунку середнього показника планових витрат на експлуатацію 1 км ПЛ. Чинне законодавство України не зобов`язує АТ «Миколаївобленерго» вести окремий облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики та розраховувати вартість доступу до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики на підставі цього обліку (а.с.118).

23.11.2020 року до суду надійшли пояснення відповідача від 23.11.2020 року б/н, в яких відповідач: (а.с.125-126)

- заперечує проти припинення дії договору від 20.06.2017 року з огляду на відсутність рішення суду про розірвання договору, пропуск позивачем строку про попередження про розірвання договору;

- відповідач вважає посилання позивача на зміст Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №1175 від 05.10.2018 року таким, що не може братися до уваги, оскільки в ньому йдеться про порядок формування тарифу на послуги з розподілу, а не про організацію первинного бухгалтерського обліку витрат. Відповідач зазначає, що чинним законодавством передбачено обов`язок позивача по веденню обліку витрат на елементу інфраструктури електроенергетики, а тому застосування вимог п. 5 розділу ІІІ Методики в даному випадку є безпідставними. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що у позивача відсутні додаткові витрати пов`язані з наданим доступом у зв`язку з чим просить суд зобов`язати позивача надати докази понесення ним додаткових витрат, пов`язаних із розміщенням телекомунікацій відповідача.

У зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. на лікарняному, підготовче засідання, призначене на 16.11.2020 року - не відбулось. Ухвалою від 17.12.2020 року підготовче засідання призначено на 12.01.2021 року о 11:00.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання суд зобов`язав позивача надати письмові пояснення та докази наявності додаткових витрат власника інфраструктури, оголосивши перерву до 04.02.2021 року о 10:30.

29.01.2021року до суду надійшли пояснення АТ «Миколаївобленерго» від 28.01.2021 року №01/22-1182, в яких позивач зазначає, що не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, тому визначити додаткові витрати на експлуатацію (утримання) однієї опори ПЛ, ПЛІ під напругою 0,4-10 кВ, спричинені ускладненням умов виконання робіт внаслідок забезпечення доступу замовника є неможливим. З посиланням на норми Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» зазначає, що доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики можливий тільки на підставі відповідного платного договору. Доступ до інфраструктури без відповідної плати заборонений діючим законодавством(а.с.144-146).

04.02.2021 року до суду від відповідача надійшли пояснення від 03.02.2021 року б/н, в яких відповідач (а.с.158-160):

- зазначає, що надані позивачем докази, на його думку, не відповідають вимогам процесуального законодавства;

- вважає наявність періодичної плати необов`язковою;

- вказує, що позивач повинен вести та веде бухгалтерський облік усіх витрат, але маючи необхідні дані відмовляється здійснити розрахунок та уникає розкриття дійсного розміру витрат;

- розрахував орієнтовно щомісячну плату за доступ до однієї опори, яка складає 6,91 грн. в т.ч. ПДВ.

У зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. у відпустці розгляд справи, призначений на 04.02.2021 року о 10:30 не відбувся. Ухвалою суду від 08.02.2021 року підготовче засідання призначено на 24.02.2021 року о 13:00.

Ухвалою суду від 24.02.2021року, яка занесена до протоколу судового засідання закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.03.2021 року о 10:00.

У судовому засіданні 24.03.2021року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

20.06.2017року між АТ «Миколаївобленерго» та приватним підприємство «Дикий Сад» був укладений договір послуг сумісного підвісу проводів на опорах повітряних ліній електропередачі №02/57, за умовами якого власник мереж забезпечував послугу сумісного підвісу проводів волоконно-оптичних ліній зв`язку або ліній кабельного телебачення на 10 590 опорах повітряний ліній електропередач.

Наказом від 18.12.2018 року №1076 був затверджений Порядок надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить, АТ «Миколаївобленерго», яким встановлена нова форма договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить позивачу.

На виконання вимог Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» від 07.02.2017 року №1834-VIII та у відповідності до Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018 №622, позивачем було розроблено та затверджено новий розрахунок періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, що належить позивачу, який наказом від 27.04.2020 року №309 було введено в дію з 01.05.2020 року.

Як вбачається із матеріалів справи позивач на виконання вимог п. 7.2 вимог договору №02/57 повідомив відповідача про розірвання з 20.06.2020 року вказаного договору листом від 25.05.2020 року №01/24-4049, який 01.06.2020 року вручено відповідачу під підпис. Одночасно із цим відповідачеві передано для підписання проект нового договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ «Миколаївобленерго» від 01.07.2020 року №02/60.

Окремо листом від 27.07.2020 року №01/24-5747 позивач проінформував відповідача щодо нового розрахунку, який введено в дію 01.05.2020 року.

У відповідь 21.08.2020 року позивач отримав лист відповідача від 21.08.2020 року №2108-20 щодо укладання договору від 01.07.2020 року №02/60 з підписаним договором №02/60 від 01.07.2020року з протоколом розбіжностей від 21.08.2020 року, відповідно до якого спірні пункти договору викладені у наступній редакції:

- п.2.1. договору 2.1. Ціна договору становить 83126,28 грн. (вісімдесят три тисячі сто двадцять шість грн. 28 коп.), окрім цього 20% ПДВ у сумі 16625,26 грн. (шістнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять грн. 26 коп.), всього з ПДВ 99751,54 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят одна грн. 54 коп.) на місяць користування згідно розрахунку договірної ціни (Додаток №4), що є невід`ємною частиною цього Договору;

- п.7.1. договору 7.1. Цей Договір набирає чинності з 01 вересня 2020 року та діє протягом одного року.;

- Додаток №4 до договору Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг по Договору становить 83126,28 грн. (вісімдесят три тисячі сто двадцять шість грн. 28 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 16625,26 грн. (шістнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять грн. 26 коп.), всього з ПДВ 99751,54 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят одна грн. 54 коп.) на місяць ;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Ціна без ПДВ, грн. - 7,96;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума, грн. (за місяць) - 83126,28;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума - 83126,28;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі ПДВ - 16625,26;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Разом з ПДВ - 99751,54.

Розглянувши протокол розбіжностей від 21.08.2020 року позивач вважаючи, що зазначені у протоколі розбіжностей запропоновані відповідачем умови договору не відповідають вимогам діючого законодавства України листом від 04.09.2020 року №02/24-6790 запропонував розглянути та підписати протокол узгодження розбіжностей від 02.09.2020року у строк до 08.09.2020 року, або повідомити про незгоду з запропонованим протоколом, в якому спірні пункти договору викладені в наступній редакції:

- п.2.1. договору 2.1. Ціна договору становить 123 331,83 грн. (сто двадцять три тисячі триста тридцять одна грн. 83 коп.), окрім цього 20% ПДВ у сумі 24 666,37 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість грн. 37 коп.), всього з ПДВ 147 998,20 грн. (сто сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім грн. 20 коп.) на місяць користування згідно розрахунку договірної ціни (Додаток №4), що є невід`ємною частиною цього Договору.;

- п.7.1. договору 7.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року. Згідно ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.07.2020 року.;

- преамбулу Додатку №4 до договору Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг по Договору становить 123 331,83 грн. (сто двадцять три тисячі триста тридцять одна грн. 83 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 24 666,37 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість грн. 37 коп.), всього з ПДВ 147 998,20 грн. (сто сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім грн. 20 коп.) на місяць.;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Ціна без ПДВ, грн. - 11,81;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума, грн. (за місяць) - 123 331,83;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума - 123 331,83;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі ПДВ - 24 666,37;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Разом з ПДВ - 147 998,20.

Однак, станом на 09.09.2020року позивач не отримав у відповідь підписаний протокол узгодження розбіжностей або незгоду з запропонованим протоколом у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідач, висловлюючи свою незгоду з позовною заявою у даній справі вказував серед іншого на те, що отримав під підпис повідомлення про розірвання договору №02/57 від 20.06.2020 року - 01.06.2020 року, тобто не за 20 днів до закінчення строку дії договору, як це передбачено умовами договору, а за 19 днів, тому вважає договір від 20.06.2017 року діючим. Крім того, на підтвердження своїх доводів відповідач посилався на направлення ним відповідачу листа від 11.06.2020 року №1106-01.

Проте, посилання відповідача у відзиві на направлення позивачеві листа від 11.06.2020 року №1106-01 про незгоду з розірванням договору №02/57 судом не приймаються до уваги, оскільки лист з вказаними реквізитами зазначено відповідачем у додатках до відзиву, але фактично у додатках до відзиву він був відсутній, про що відділом документального забезпечення складено акт від 08.10.2020року, пізніше під час слухання справи лист від 11.06.2020року №1106-01 відповідачем до суду не надано (а.с.83).

Відповідно до п.7.1 договору від 20.06.2017 року №02/57 даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом шести місяців. На підставі ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли між ними з 12.02.2017 року.

Згідно з п. 7.2. договору № 02/57 від 20.06.2017 року у випадку, якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору від будь-якої із сторін не надійде письмової пропозиції про його розірвання, то договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах.

Матеріали справи містять скриншот надіслання АТ «Миколаївобленерго» на електронну пошту ПП «Дикий сад» листа, який отримано останнім 26.05.2020року, проте достеменно встановити, який саме документ надісланий відповідачу по електронній пошті, а тим більше встановити, що позивачем було направлено відповідачу саме попередження про розірвання договору від 25.05.2020 року із скриншоту неможливо(а.с.94-95).

Суд погоджується з доводами відповідача в частині порушення позивачем строку попередження відповідача про розірвання договору№02/57, передбаченого п.7.2 договору №02/57 (позивачем надано до суду докази вручення відповідачу попередження про розірвання договору - 01.06.2020 року, тобто не за 20 днів до закінчення строку дії договору, а за 19 днів).

Умовами договору №02/60, а саме пунктом 7.6 договору передбачено, що з моменту підписання цього договору, договір послуг сумісного підвісу проводів на опорах повітряних ліній електропередачі 20.06.2017 року №02/57 вважається розірваним.

Оскільки сторони самостійно не дійшли згоди щодо підписання договору №02/60 без розбіжностей, а питання узгодження розбіжностей до договору №02/60 є предметом судового розгляду у справі, то відповідно до п.7.6 договору №02/60 - договір №02/57 від 20.06.2017 року вважатиметься розірваним з моменту підписання договору №02/60.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт продовження строку дії договору№02/57 від 20.06.2017 року.

При підписанні договору №02/60 від 01.07.2020року сторони не змогли самостійно узгодити розбіжності щодо: ціни договору, строку набрання чинності договором та вартості послуг за використання опор повітряних ліній електропередачі для сумісного підвісу проводів.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до частини першої статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Щодо розбіжностей з ціни договору та вартості послуг за використання опор повітряних ліній електропередачі для сумісного підвісу проводів, суд зазначає наступне.

Закон України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів телекомунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

власник (володілець) інфраструктури об`єкта доступу (далі - власник інфраструктури об`єкта доступу) - фізична або юридична особа, у власності (володінні) якої перебуває інфраструктура об`єкта доступу або окремі її елементи;

договір з доступу - договір, укладений згідно з законодавством між власником інфраструктури об`єкта доступу і замовником про доступ до інфраструктури об`єкта доступу з метою користування нею або її елементами для забезпечення можливості надання телекомунікаційних послуг замовником і отримання таких послуг їх споживачами, з урахуванням умов, визначених цим Законом;

доступ до інфраструктури об`єкта доступу - право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів телекомунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу;

елементи інфраструктури об`єкта доступу - складові частини інфраструктури відповідного об`єкта доступу, що надаються або можуть надаватися власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах;

замовник доступу до інфраструктури об`єкта доступу (далі - замовник) - суб`єкт господарювання (оператор, провайдер телекомунікацій або уповноважена ним особа), який звернувся чи має намір звернутися до власника інфраструктури об`єкта доступу із запитом про надання доступу до конкретного елемента інфраструктури об`єкта доступу або який уклав договір з доступу;

інфраструктура об`єкта електроенергетики - об`єкти електроенергетики, у тому числі опори ліній електропередачі, електричні підстанції тощо, придатні для надання власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах;

об`єкт доступу - об`єкти будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельна каналізація електрозв`язку, будинкова розподільна мережа;

плата за доступ - одноразова та/або періодична плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, що встановлюється у договорі з доступу з дотриманням вимог цього Закону;

правила надання доступу - нормативно-правовий акт, що встановлює порядок здійснення доступу до інфраструктури відповідного об`єкта доступу незалежно від форми власності та порядок взаємодії власника інфраструктури об`єкта доступу і замовника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж власник інфраструктури об`єкта доступу має право визначати плату за доступ, що розраховується згідно з відповідною методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 16 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж договір з доступу має містити такі істотні умови розмір плати за доступ, визначений згідно з відповідною методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу може складатися з одноразової та/або періодичної плати.

До одноразової плати за доступ належить виключно плата за розроблення та видачу технічних умов з доступу.

Періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта доступу на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється договором з доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідно до цього Закону.

Методика визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу має, зокрема, встановлювати:

1) перелік робіт, що мають бути враховані для визначення одноразової плати за доступ;

2) перелік робіт, що мають бути враховані для визначення періодичної плати за доступ;

3) перелік прямих витрат власника інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з утриманням елементів інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник;

4) механізм визначення розміру плати за доступ у вигляді формули із пропорційним розподілом витрат власника інфраструктури об`єкта доступу між замовниками, якщо вони використовують одні й ті самі елементи інфраструктури об`єкта доступу;

5) коефіцієнт зниження розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу у разі:

а) надання телекомунікаційних послуг у селищах і селах або на депресивних територіях;

б) надання виключно загальнодоступних телекомунікаційних послуг;

6) підстави для перегляду розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу;

7) механізм визначення плати за транзит кабельних ліній у вигляді формули;

8) строки сплати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу.

Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу поширюються на об`єкти доступу всіх форм власності.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати:

1) за розроблення та видачу технічних умов з доступу - 50 відсотків мінімальної заробітної плати;

2) за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць;

3) за доступ до інфраструктури об`єкта будівництва, за користування будинковою розподільною мережею (в місяць за будинок) - 2 відсотки розміру мінімальної заробітної плати для будинків до 100 квартир; 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати для будинків від 101 до 160 квартир; 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для будинків від 161 квартири і вище;

4) за доступ до елементів інфраструктури об`єкта транспорту - 5 відсотків мінімальної заробітної плати за один канало-кілометр кабельної каналізації електрозв`язку на місяць;

5) за доступ до елементів інфраструктури кабельної каналізації електрозв`язку - 5 відсотків мінімальної заробітної плати за один канало-кілометр кабельної каналізації електрозв`язку на місяць.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається законом станом на 1 січня поточного року.

Розмір плати за доступ має бути сталим і не може змінюватися протягом одного року з дня укладення договору з доступу.

Забороняється встановлення додаткової плати за доступ, крім визначеної цим Законом, після укладення договору з доступу.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж у разі виникнення спорів між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником на етапах укладання, виконання, зміни та розірвання договору з доступу і неможливості вирішення їх шляхом проведення двосторонніх консультацій та переговорів сторони можуть провести досудове врегулювання спору в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 46, 47 Правил надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, затверджених постановою КМУ від 18.07.2018 № 853 плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики може бути одноразовою та/або періодичною.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики визначається договором з доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженою Міненерго, з урахуванням вимог, зазначених у частині сьомій статті 17 Закону.

Методика визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затверджена наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 10 грудня 2018 року № 622 визначає механізм формування та встановлення розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики.

Ця Методика поширюється на власників (володільців) інфраструктури об`єктів електроенергетики всіх форм власності та замовників доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики (далі - замовник) (п. 1, 2 Методики).

Розділом ІІІ Методики врегульовано порядок формування періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики.

Так, відповідно до п. 1 розділу ІІІ Методики формування періодичної плати замовника за доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики включає визначення вартості доступу замовника до однієї одиниці (одного елемента) цієї інфраструктури, до якої (якого) застосовується коефіцієнт ускладнення робіт з експлуатації однієї одиниці (одного елемента) електроенергетичної інфраструктури у зв`язку із забезпеченням доступу до неї.

Відповідно до п. 2-4 розділу ІІІ Методики визначення вартості доступу до однієї одиниці (одного елемента) інфраструктури здійснюється для ПЛ або ПЛІ кожного класу напруги.

Визначена вартість доступу до однієї одиниці (опори) застосовується при визначенні плати за доступ до конструктивних елементів ТП, РП у разі їх використання для зовнішнього розміщення технічних засобів телекомунікацій.

Вартість експлуатації однієї одиниці (одного елемента) інфраструктури електроенергетики визначається на підставі нормованих обсягів робіт та витрат на ці роботи.

Вартість експлуатації однієї опори ПЛ, ПЛІ визначається на підставі нормованих обсягів робіт на 1 км лінії та витрат на ці роботи як частка загальних витрат на 1 км відносно нормованої (розрахункової) кількості опор.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Методики у разі якщо власник (володілець) інфраструктури об`єкта електроенергетики відповідно до вимог чинного законодавства України не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, періодична плата визначається відповідно до розміру, встановленого частиною сьомою статті 17 Закону.

Відповідно до п. 6-7 розділу ІІІ Методики періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника (володільця) інфраструктури об`єктів електроенергетики на утримання елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, пов`язаних з наданим доступом.

Послуга транзиту кабельних ліній в інфраструктурі об`єкта електроенергетики не надається у зв`язку з тим, що в інфраструктурі об`єкта електроенергетики не розташовано будинкові розподільні мережі.

Розділом IV Методики врегульовано порядок визначення прямих витрат власника (володільця) інфраструктури об`єктів електроенергетики, пов`язаних з утриманням елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, якими користується замовник.

Розділом V Методики врегульовано підстави для перегляду розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики.

Так, відповідно до п. 1, 2 розділу V Методики підставою для перегляду розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики є зміна розміру мінімальної заробітної плати, зміна ставок податків і зборів, ставок орендної плати, зміна цін і тарифів на комунальні послуги, енергоносії, матеріальні ресурси.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури, перелік яких визначений договором, не може змінюватися протягом одного року з дня укладення договору з доступу.

Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік мінімальна заробітна плата на 01.01.2020 становить 4 723 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підприємство самостійно:

визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства;

обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних;

розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів;

затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку;

може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства;

визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством).

Системний аналіз положень ст. 17 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж, п. 46, 47 Правил надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики дозволяє дійти висновку, що періодична плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється виключно за наявності додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта доступу на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом. Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється договором з доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідно до цього Закону. При цьому, розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється:

1) якщо власник (володілець) інфраструктури об`єкта електроенергетики не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, періодична плата визначається відповідно до розміру, встановленого ч. 7 ст. 17 Закону;

2) якщо власник (володілець) інфраструктури об`єкта електроенергетики веде окремий облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, формування періодичної плати відбувається за правилами розділу IV Методики на підставі нормованих обсягів робіт з експлуатації однієї одиниці (одного елемента) електроенергетичної інфраструктури у зв`язку із забезпеченням доступу до неї та витрат на ці роботи.

Позивачем АТ Миколаївобленерго запропоновано відповідачу в проекті додаткової угоди № 4 та протоколі узгодження розбіжностей від 02.09.2020 року розмір плати за доступ до об`єкта інфраструктури на рівні 14, 17 грн. з ПДВ за одну опору на місяць відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж.

Відповідачем ПП Дикий сад в протоколі розбіжностей від 21.08.2020 року запропоновано розмір плати за доступ до об`єкта інфраструктури на рівні 7,96 грн. без ПДВ за одну опору на місяць.

Проте, під час розгляду справи відповідачем було розраховано розмір плати за доступ до об`єкта інфраструктури вже на рівні 6,91грн. з ПДВ за одну опору на місяць, який є орієнтовним (а.с.160).

Позивачем в протоколі узгодження розбіжностей від 02.09.2020року розмір плати за доступ до об`єкта інфраструктури запропоновано на рівні 14,17 грн. з ПДВ за одну опору на місяць.

В свою чергу, суд розглядає ті умови, які запропоновані сторонами та під час процедури внесення змін до договору (запропонована позивачем у проекті додаткової угоди ціна, запропонована відповідачем у протоколі розбіжностей ціна, запропонована позивачем в протоколі узгодження розбіжностей ціна). Суд не формує самостійно та не визначає розмір плати в договорі.

Матеріали справи не містять доказів ведення АТ Миколаївобленерго окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики.

Відповідно до Положення про облікову політику у АТ Миколаївобленерго окремий облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики не ведеться.

При цьому, помилковим є посилання відповідача на постанову НКРЕ від 26.07.2013 №1031 Про затвердження Порядку розподілу активів, витрат та доходів між видами діяльності ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, оскільки АТ Миколаївобленерго здійснює діяльність з розподілу електричної енергії.

Враховуючи викладене, оскільки позивач не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, останнім правомірно відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону України Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж, сформовано та визначено розмір плати за доступ до елементів інфраструктури на рівні, встановленому в Законі, тобто 0, 3 відсотка мінімальної заробітної плати (станом на 01.01.2020 - 4 723, 00 грн.), отже граничний розмір плати за одну опору лінії електропередач на місяць має становити 14,17 грн. з ПДВ, виходячи із розрахунку: 4723 грн. * 0,3% = 14,17 грн, а без ПДВ 11,81 грн.

Оскільки, між сторонами відсутній спір щодо загальної кількості опор доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, то загальна вартість плати за 10443 штуки опор повітряних ліній електропередач складає 123331,83 грн., виходячи із розрахунку: 11,81 грн. * 10443 штуки опор = 123331,83 грн. на місяць, окрім цього ПДВ 24666,37 грн., що становить разом 147998,20 грн.

Таким чином, враховуючи те, що законом визначені граничні розміри плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, суд приходить до висновку, що позивачем вірно визначено ціну договору, тому п.2.1 договору та додаток №4 до договору розрахунок договірної ціни мають бути викладені в редакції позивача.

Твердження відповідача щодо того, що запропонований позивачем проект договору від 01.07.2020 року №02/60 складено із чисельними відступами від змісту типового договору суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не зазначено, які саме умови оспорюваного договору не відповідають типовим та не надано фактичних даних на підтвердження вказаних обставин.

Щодо розбіжностей в частині строку набрання чинності договором №02/60, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, АТ «Миколаївобленерго» 01.06.2020 року надаючи вперше для підписання ПП «Дикий Сад» примірник договору №02/60 виклало п. 7.1 договору в такій редакції: 7.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року.

Не погодившись із редакцією позивача, відповідач, підписавши договір №02/60 з протоколом розбіжностей від 21.08.2020 року запропонував наступну редакцію п. 7.1 договору: «Цей договір набирає чинності з 01 вересня 2020року та діє протягом одного року».

Позивач, не погодившись із вказаною редакцією п. 7.1 договору запропонував відповідачу в протоколі врегулювання розбіжностей від 02.09.2020 року викласти п.7.1 договору в наступній редакції (саме з такою редакцією п. 7.1 позивач звернувся до суду): Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року. Згідно ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.07.2020 року.

При цьому, як вбачається з аналізу наведених вище редакцій викладення п. 7.1 договору, позивач замість узгодження розбіжностей як це передбачено нормами ЦК України виклав у протоколі узгодження розбіжностей пункт 7.1 договору взагалі в новій редакції, яка не обговорювалась сторонами раніше, що є прямим порушенням процедури врегулювання розбіжностей.

Предметом розгляду по даній справі може бути лише врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладення договору і лише в тій редакції, в якій вони надсилалися сторонами один одному.

Відповідно до частини 2 ст. 631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності і, отже, стає обов`язковим для сторін з моменту його укладання. Момент укладання договору визначається відповідно до правил ст. 640 Цивільного кодексу України. При цьому, правило щодо визначення моменту набрання договором чинності має імперативний характер, яке сторони договору не можуть змінювати на свій розсуд.

Приписами ч. 2 ст. 187 ГК України передбачено, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно з ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Згідно з ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Наказом від 18.12.2018 року №1076 був затверджений Порядок надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ «Миколаївобленерго», яким встановлена нова форма договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить позивачу.

Так, типовим договором з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ «Миколаївобленерго» пункт 7.1 договору викладений таким чином: «Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року».

Враховуючи викладене, пункт 7.1 договору слід вважати укладеним в редакції, яка передбачена п. 7.1 типового договору та співпадає з редакцією п. 7.1 позивача в частині: «Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року», що є підставою для часткового задоволення вимог позивача щодо визначення строку набрання чинності договором.

В частині вимог позивача щодо включення в п.7.1. договору речення/фрази: «Згідно ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.07.2020 року - належить відмовити, оскільки при розгляді питання про узгодження розбіжностей в договорі суд наділений можливістю врегулювати тільки ті розбіжності, що залишилися неврегульованими під час укладення договору і лише в тій редакції, в якій вони надсилалися сторонами один одному. Як вбачається із матеріалів справи позивач безпідставно включив до протоколу узгодження розбіжностей нове речення, яке не узгоджувалось сторонами раніше та фактично є новою редакцією пункту договору, що не відповідає приписам діючого законодавства.

Позивачем дотримано 20 денний строк, передбачений ч. 5 ст. 181 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що можливість часткового задоволення позовних вимог.

Аналогічної правової позиції у подібних правовідносинах дотримується і Верховний Суд, зокрема у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 920/410/19.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Пункт 2.1 Договору з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» від 01.07.2020 року №02/60, вважати укладеним в наступній редакції:

2.1. Ціна договору становить 123 331,83 грн. (сто двадцять три тисячі триста тридцять одна грн. 83 коп.), окрім цього 20% ПДВ у сумі 24 666,37 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість грн. 37 коп.), всього з ПДВ 147 998,20 грн. (сто сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім грн. 20 коп.) на місяць користування згідно розрахунку договірної ціни (Додаток №4), що є невід`ємною частиною цього Договору.;

3.Пункт 7.1 Договору з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» від 01.07.2020 року №02/60, вважати укладеним в наступній редакції:

7.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року.;

4. Додаток №4 Договору з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» від 01.07.2020 року №02/60, вважати укладеним в наступній редакції:

преамбулу Додатку №4 до договору Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг по Договору становить 123 331,83 грн. (сто двадцять три тисячі триста тридцять одна грн. 83 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 24 666,37 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість грн. 37 коп.), всього з ПДВ 147 998,20 грн. (сто сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім грн. 20 коп.) на місяць.;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Ціна без ПДВ, грн. - 11,81;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума, грн. (за місяць) - 123 331,83;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Сума - 123 331,83;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі ПДВ - 24 666,37;

- у таблиці Додатку № 4 до Договору в графі Разом з ПДВ - 147 998,20.

5. В іншій частини вимог відмовити.

6. Стягнути з Приватного підприємства Дикий Сад () на користь позивача Акціонерного товариства Миколаївобленерго () 2102 гривні (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 24.03.2021, повний текст рішення складено 05.04.2021.

Суддя Н.О. Семенчук