ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Справа № 924/421/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат Зінкевич Д.В.;

відповідача - адвокат Оніщук Є.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року (повний текст складено 24.12.2020) у справі №924/421/19 (суддя Смаровоз М.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив"

про визнання недійсним договору поставки молока №49 від 12.08.2016 (в межах справи №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив")

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.08.2019 у справі №924/421/19 у позові дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" про визнання договору поставки молока №49 від 12.08.2016 недійсним відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2019 у справі №924/421/19 апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на рішення господарського суду Хмельницької області від 02.08.2019 у справі №924/421/19 задоволено частково. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.08.2019 у справі №924/421/19 скасовано, справу №924/421/19 передано до Господарського суду Хмельницької області для нового розгляду по суті в межах справи №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив".

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.12.2020 у справі №924/421/19 (в межах справи №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив") у позові Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" про визнання недійсним договору поставки молока №49 від 12.08.2016 - відмовлено.

Присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" в доход Державного бюджету України 1921,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 жовтня 2015 року між приватним акціонерним товариством "Компанія з управління активами - "Довіра - Капітал", що діє за рахунок активів та в інтересах пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Альтернативні інвестиції" та громадянином України ОСОБА_1 (генеральним директором) укладеного трудовий договір про те, що громадянин України ОСОБА_1 наймається на посаду генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод", відповідно до умов якого генеральний директор зобов`язується здійснювати управління поточною діяльністю товариства, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна (п.1.1. трудового договору).

Згідно із п.2.1. договору трудового генеральний директор здійснює поточне (оперативне) керівництво товариством, забезпечує виконання завдань товариства, передбачених законодавством України, статутом товариства, цим трудовим договором та рішеннями вищого органу товариства.

Як передбачено п.2.4. трудового договору генеральний директор вживає заходів щодо своєчасного укладення договорів з постачальниками і споживачами які працюють з підконтрольними товариству підприємствами, розширення господарських зв`язків, забезпечує виконання завдань і зобов`язань на постачання продукції, забезпечує контроль за виконанням підконтрольними товариству підприємствами замовлень, договірних зобов`язань у встановлені строки.

Відповідно до п.2.12. трудового договору, генеральний директор має право: без довіреності діяти від імені товариства, представляти його перед іншими юридичними особами усіх форм власності; розпоряджатися майном та коштами товариства, укладати угоди окрім тих, що спрямовані на відчуження майна та основних засобів та щодо яких необхідне погодження із вищими органами товариства; затверджувати та використовувати кошторис; укладати угоди та різного роду договори, в тому числі купівлі-продажу, оренди, підряду, видавати доручення, відкривати та закривати банківські рахунки; приймати рішення щодо вчинення товариством правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, не перевищує 1000000 грн. Крім того, ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом такого правочину, не повинна перевищувати та 0,5 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства; застосовувати до працівників товариства заходи морального заохочення: притягати до дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників в порядку, передбаченому статутом товариства та законодавством України; в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників товариства; вирішувати інші питання, віднесені законодавством України, статутом товариства і цим трудовим договором до компетенції генерального директора.

Цей трудовий договір вступає в силу з моменту укладення і діє до 01.10.2016 (п. 6.1.).

04.01.2016 генеральним директором ДП "Старокостянтинівський молочний завод" затверджено посадову інструкцію першого заступника генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод", згідно п. 1.1 якої перший заступник генерального директора належить до професійної групи "Керівник".

Згідно п. 3.2 посадової інструкції перший заступник генерального директора має право представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами, органами державної влади і управління за дорученням та вказівкою генерального директора.

Згідно довіреності №11 від 01.10.2015 року генеральний директор ДП "Старокостянтинівський молочний завод" Ю.А. Гордійчук уповноважив першого заступника генерального директора Жука Валерія Миколайовича представляти інтереси підприємства у відносинах із будь-якими суб`єктами підприємницької діяльності, підприємствами, установами, організаціями незалежно від їх підпорядкування та форм власності. Для цього представникові надано право: погоджувати умови та підписувати від імені підприємства Угоди та різного роду договори (за виключенням договорів спрямованих на відчуження, заставу, іпотеку майна, що належить підприємству), будь-які документи, що пов`язані з виконанням угод та договорів (акти, специфікації, додатки, протоколи розбіжностей, рахунки і ін,); банківські документи; касові документи; технологічні завдання; виробничі завдання та звіти, акти відбору зразків; довіреності працівникам підприємства на отримання заробітної плати і інших належних їм платежів; посвідчення про відрядження; заявки на придбання ТМЦ; довіреності на отримання ТМЦ, накази про встановлення норм витрат; довідки про доходи працівників. Дана довіреність видана строком до 31.12.2016 року.

Рішенням №11/04-2016 власника Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" від 11.04.2016 затверджено статут Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" в новій редакції.

Згідно пунктів 8.1., 8.2. Статуту визначено, що управління підприємством здійснює його власник, який вирішує всі питання, пов`язані з діяльністю підприємства. До виключної компетенції власника віднесено: а) визначення основних напрямків діяльності підприємства; б) внесення змін та доповнень до статуту підприємства; в) призначення та звільнення генерального директора Підприємства визначення його повноважень; г) притягнення до матеріальної та інших видів відповідальності посадових осіб підприємства; д) прийняття рішення про реорганізацію чи ліквідацію підприємства.

Відповідно до п.п. 8.3, 8.4 Статуту, поточна діяльність підприємства здійснюється Генеральним директором. При призначенні Генерального директора з ним укладається трудовий договір в якому визначаються компетенції, права, обов`язки і відповідальність перед власником, умови матеріального забезпечення і звільнення з посади. Генеральний директор не має права без погодження з власником підписувати договори спрямовані на відчуження, заставу, іпотеку, оренду майна, що належить підприємству. Контроль за діяльністю посадових осіб підприємства здійснює власник і ревізійна комісія підприємства.

Згідно пунктів 12.1, 12.2 Статуту підприємство здійснює облік результатів своєї діяльності, веде оперативний, бухгалтерський і статистичний облік у встановленому порядку і несе відповідальність за його достовірність. Відповідальними за стан обліку і своєчасне подання звітності та сплати податків є генеральний директор та головний бухгалтер підприємства або, за рішенням власника, інша посадова особа підприємства.

12 серпня 2016 року між дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (покупець/позивач) в особі першого заступника генерального директора Жука Валерія Миколайовича, який діє на підставі довіреності № 11 від 01.10.2015, з однієї сторони, та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (постачальник/відповідач) в особі голови кооперативу ОСОБА_2 , з другої сторони, підписано договір поставки молока №49 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах, визначених цим договором, а покупець в свою чергу зобов`язувався приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції (п.1.1. договору).

Згідно з п.2.1. договору загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній, складеній за формою 1-ТН (МС).

Як передбачено п.3.1. договору, асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором, визначається сторонами у додатках (протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.2. договору, ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін.

Згідно з п.4.1. договору загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором, становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер), здійснених за цим договором.

Поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту передачі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1 -ТН (МС).

Як передбачено п.4.3. договору, кожна поставка продукції повинна супроводжуватись наступними оригіналами документів: товарно-транспортна накладна; ветеринарне свідоцтво (Ф-2) державної установи ветеринарної медицини не пізніше 3-го числа звітного місяця на всю кількість продукції.

Відповідно до п.4.4. договору ,у випадку відсутності документів, зазначених пункті 4.3 даного договору, покупець має право відмовитись від прийняття продукції, до моменту передачі документів на таку продукцію постачальником.

Згідно із п.5.1. договору приймання-передача продукції за кількістю здійснюється в порядку, що визначений даним договором, а з питань не врегульованих цим договором, в порядку визначеному Постановою держарбітражу від 15.06.1965р. № П-6 "Инструкция о порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству". У разі, якщо покупець здійснює приймання продукції за участю представника Торгово-промислової Палата, витрати, пов`язані із участю в прийманні продукції представника Торгово-Промислової Палати покладаються на покупця.

Як передбачено п.8.1. договору, оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 банківського дня з моменту отримання продукції покупцем.

Відповідно до п. 8.2. договору, загальна сума договору складається із загальної вартості продукції, поставленої постачальником покупцю протягом строку дії даного договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.14.3. договору).

Згідно п.14.7. договору сторони підтверджують, що особи, які підписали цей договір є належним чином уповноваженими на це статутними документами та/або довіреністю, та/або рішенням відповідного колегіального органу, та/або відповідного органу управління, якщо такий передбачений статутом, та/або рішенням засновника (ів), винесеного відповідно до статуту, володіють достатнім об`ємом законних та статутних повноважень та діють в їх межах та інтересах підприємства.

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до протоколу №1 погодження договірної ціни від 12.08.2016 покупець - дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" в особі першого заступника генерального директора Жука Валерія Миколайовича, який діє на підставі довіреності № 11 від 01.10.2015 та постачальник - сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" в особі голови кооперативу ОСОБА_2 , який діє на підставі статуту, погодились та підписали протокол про те, що починаючи з 12.08.2016 сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир - 3,4%): 1 гатунок - 5300 грн.

Також, зазначено, що базисні умови поставки продукції - СРТ (склад покупця) Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Франка, 47. Можлива поставка окремих партій продукції на умовах EXW (склад постачальнильника) за домовленістю сторін, згідно з ІНКОТЕРМС - 2010.

В подальшому: 16.10.2016, 01.12.2016, 16.02.2017, 24.03.2017, 24.04.2017, 24.05.2017, 25.06.2017, 25.07.2017 та 23.08.2017 між сторонами були підписані додаткові протоколи погодження договірної ціни.

На виконання умов договору у період з 16.08.2016 по 31.12.2016 СВК "Перший національний виробничий кооператив" поставлено ДП "Старокостянтинівський молочний завод" товар на суму 7 162 811,12 грн. В свою чергу, позивачем оплачено поставлений товар на суму 6822190,32 грн.

На підтвердження здійснення господарських операцій за договором відповідачем надано копії видаткових накладних №39 від 31.08.2016, №64 від 31.10.2016, №75 від 30.11.2016, №95 від 31.12.2016, №8 від 31.01.2017, №38 від 15.03.2017, №44 від 31.03.2017, №54 від 15.04.2017, №61 від 30.04.2017, №98 від 31.05.2017, №151 від 30.06.2017, №201 від 31.07.2017, №211 від 31.08.2017, №446 від 30.09.2017, №713 від 31.10.2017, №797 від 30.11.2017, податкових накладних від 12.01.2017, 31.01.2017, 28.02.2017, 15.03.2017, 31.03.2017, 15.04.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017, 31.10.2017, 30.11.2017.

Крім того, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017 між сторонами підписано акти звірки розрахунків між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та СГВК "Перший національний виробничий кооператив" за договором поставки молока №49 від 12.08.2016.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 12.08.2016 в розділі відомості про органи управління юридичної особи - Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" вказано Загальні збори, Генеральний директор. В розділі прізвище, ім`я по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи вказано ОСОБА_1 (керівник згідно Статуту).

У поясненнях №28/11-18 від 28.11.2018 директором приватного акціонерного товариства "Компанія з управління активами "Довіра-Капітал" Сліпко О.О. повідомлено про те, що він не приймав рішень на уповноваження посадових осіб дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" для вчинення правочинів з сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" додатковими або більшими повноваженнями ніж ті, якими вони володіють згідно із відповідними внутрішніми документами. Також зазначено, що ПАТ "КУА "Довіра-Капітал" не було відомо про підписання договору поставки №49 від 12.08.2016 між підприємством та кооперативом.

Відповідно до акту службового розслідування № 04/12-18 від 04.12.2018, складеного комісією у складі керівника служби безпеки, начальника юридичного відділу та провідного спеціаліста відділу захисту інвестицій, враховуючи результати службового розслідування, комісією зроблені наступні висновки: перевищення своїх повноважень першим заступником генерального директора Жуком Валерієм Миколайовичем під час вчинення наступних дій: а) підписання договору поставки №49 від 12.08.2016, згідно до умов якого була здійснена поставка товару відповідно до якого були видані векселі на суму яка перевищує 1000000 грн., а саме на загальну суму 12000 000 грн; б) на підставі недійсної довіреності №11 від 01.10.2015 підписання 18.08.2017 акту прийому передачі векселів на оплату поставки згідно до умов договору №49 від 12.09.2016р.; в) розпорядження щодо приймання товару від СВК "ПНВК" за договором № 49 неуповноваженим на це працівником а саме комірником в особі ОСОБА_3 . Відсутність підстави видачі 18.08.2017 дванадцяти простих векселів, а саме: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535. серія ЛЛ-№2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія ЛЛ, №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія ЛЛ- №2828544, по 1000000 грн. кожний, загальною вартістю 12000000 грн на виконання умов договору поставки №49 від 12.09.2016, а саме оплати за фактично отриманий товар від СВК "ПНВК" через те, що фактична поставка 18.08.2017 була здійснена на 480 283,27 грн.

Тому, як зазначено у акті, комісія вважає за необхідне притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 , а саме звільнити його з посади першого заступника генерального директора, щоб уникнути в майбутньому наслідків через надмірну неуважність та свавільність у прийняті рішень, нехтування внутрішніми правилами підприємства та ухилення від виконання умов Статуту ДП "СТК" під час виконання роботи, задля уникнення повторного інциденту з відповідними наслідками.

Відповідно до наказу генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод" Гордійчука Ю.А. № 06/12-18 від 06.12.2018 накладено на першого заступника генерального директора ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

У поясненнях першого заступника генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод" ОСОБА_4 вказано, що йому як першому заступнику генерального директора Жуку Валерію Миколайовичу було відомо про обмеження щодо вчинення від імені підприємства правочину, якщо його ринкова вартість перевищує 1000000 грн, згідно виданої довіреності №11 від 01.10.2015. Однак, 12.08.2016 від імені ДП "Старокостянтинівський молочний завод" Жуком В.М., на підставі довіреності №11 від 01.10.2015, було підписано договір №49 про поставку молока СВК "Перший національний виробничий кооператив". Від імені кооперативу договір підписав голова кооперативу ОСОБА_5 , який діяв на підставі статуту. Також, як зазначив ОСОБА_4 , під час підписання договору поставки № 49 від 12.08.2016 було повідомлено голову кооперативу про наявні у ОСОБА_4 обмеження щодо вчинення від імені підприємства правочинів, вартість яких перевищує 1000000 грн, на підставі виданої довіреності № 11 від 01.10.2015.

У листі ПАТ "Компанія з управління активами "Довіра-Капітал" №15/04-19 від 15.04.2019 повідомило про те, що не уповноважувало ні генерального директора підприємства ОСОБА_1 , ні його першого заступника ОСОБА_4 на укладення договору поставки молока №49 від 12.08.2016 з сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив". При цьому, посилаючись на положення п.8.1. та п.8.2. статуту та п. 2.12 договору, де встановлено обмеження на укладення договорів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину перевищує 1000000 грн вказано, що для підписання договорів на суми, що перевищують вказаний поріг, обов`язковою умовою є отримання погодження від власника, яке оформлюється відповідним рішенням власника. Як вказано у листі, таке рішення по договору поставки молока №49 від 12.08.2016 не видавалося, будь-яких дій по подальшому погодженню даного договору власником не вчинялося. Також в листі зазначено, що ні генеральний директор ОСОБА_1 , ні Жук Валерій Миколайович, який займав посаду першого заступника Генерального директора ДП "СТК" та діяв на підставі довіреності №11 від 01.10.2015, не мали повноваження на укладення з сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" договору поставки молока №49 від 12.08.2016, тому таке підписання з врахуванням фактичної суми по договору здійснено з перевищенням наданих власником повноважень.

У поясненнях генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод" Гордійчука Ю.А. від 14.01.2020 повідомлено про те, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" в особі генерального директора Гордійчука Юрія Анатолійовича, що діє на підставі статуту, видано довіреність №11 від 01.10.2015 першому заступнику генерального директора Жуку Валерію Миколайовичу на представлення інтересів ДП "Старокостянтинівський молочний завод". Відповідно до трудового договору від 01.10.2015, що був укладений між ПАТ "Компанія управління активами "Довіра-Капітал" та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 було найнято на посаду генерального ректора ДП "Старокостянтинівський молочний завод" визначено права та встановлено обмеження на вчинення правочинів вартість яких перевищувала 1000000 грн. Такі правочини, як вказує ОСОБА_1 , він мав право укладати виключно за рішенням власника підприємства ПАТ "Компанія управління активами "Довіра-Капітал".

Таким чином, як зазначив ОСОБА_1 , він як генеральний директор ДП "Старокостянтинівський молочний завод", який діє на підставі статуту, не мав повноважень на видання довіреності та не видавав її першому заступнику генерального директора Жуку Валерію Миколайовичу на укладення правочину від товариства, вартість яких перевищує 1000000 грн. Крім того, повідомлено, що першому заступнику генерального директора Жуку В.М. було відомо про відповідні обмеження.

Відповідно до заяви свідка ОСОБА_4 від 18.05.2020, останній згідно даної заяви повідомляє обставини, що стали відомі внаслідок особистої участі в них під час підписання договору поставки молока № 49 від 12 серпня 2016 року та договору поставки молока № 3 від 31 січня 2017 року.

Так, ОСОБА_4 зазначено: "Перебуваючи на посаді Першого заступника Генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод", я брав участь у перемовинах із уповноваженими особами СВК "Перший національний виробничий кооператив" з приводу підписання договорів поставки молока на період 2016-2017 роки, оскільки в цей період наше підприємство планувало збільшити виробництво молочної продукції. Перед підписанням як договору поставки молока №49 від 12 серпня 2016 року, так і договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року мною було надано представникам СВК "Перший національний виробничий кооператив", якими виступали Голови кооперативу Потапчук Ю.М. та ОСОБА_6 , установчі документи на підприємство, документи, підтверджуючі мої повноваження та повідомлено про наявні в мене обмеження на підписання договорів, вартість яких перевищуватиме 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень) та про те, що підписуючи дані договори, я вийду за рамки повноважень. Враховуючи, що на момент підписання договорів нами не було досягнуто згоди щодо ціни, ґатунку та кількості молока, нами було вирішено узгодити це питання пізніше шляхом підписання відповідної додаткової угоди, у зв`язку з цим же, враховуючи наявні в мене обмеження, у договорах не зазначали вартості договору. В додаткових угодах до договорів також не було визначено конкретного ґатунку та кількості молока, яке повинно б було постачатися, ціну за партію молока теж не було зазначено. Як мені було роз`яснено представниками кооперативу, що підписання додаткових угод саме в таких формулюваннях є необхідним, оскільки на момент їх укладення вони точно не знали, яку кількість молока зможуть поставити та якого саме гатунку буде це молоко".

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" зазначаючи, що договір поставки молока №49 від 12.08.2016 у зв`язку з неузгодженням всіх істотних умов господарського договору є неукладеним, а також посилаючись на факт інформованості іншої сторони про обмеження повноважень першого заступника генерального директора, відтак підписання договору з перевищенням повноважень першим заступником генерального директора, відсутності подальшого схвалення підписаного договору уповноваженим органом - власником, звернувся до суду з позовом про визнання даного договору недійсним.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 Господарського кодексу України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно зі ст.180 ГК України, істотними умовами господарського договору є предмет, ціна та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Як вбачається, позивач просить визнати недійсним договір поставки молока №49 від 12.08.2016, вказуючи при цьому, що останній у відповідності до вимог ч.2 ст.180 ГК України є неукладеним, посилаючись при цьому на те, що на момент підписання спірного правочину між сторонами не було погоджено усіх істотних умов господарського договору, а саме предмет та ціну.

Аналізуючи зміст договору поставки молока №49 від 12.08.2016 на предмет закріплення в останньому обов`язкових умов договору купівлі-продажу суд зазначає, що в розділі 1 договору сторонами визначено предмет договору - товар, а саме натуральне коров`яче молоко незбиране.

В розділі 3 договору сторони погодили, що асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором визначається сторонами у додатках (протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною даного договору. Ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін. Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на продукцію.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 12.08.2016, 16.10.2016, 01.12.2016, 16.02.2017, 24.03.2017, 24.04.2017, 24.05.2017, 25.06.2017, 25.07.2017 та 23.08.2017 підписано протоколи погодження договірної ціни, їх скріплення здійснено печатками підприємств.

У відповідності з ч.2 ст.669 ЦК України, умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Пунктом 4.1. договору визначено, що загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За змістом ч.4 ст.632 ЦК України якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ч.3 ст.691 ЦК України, якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару.

Отже, якщо ціна в договорі не визначена і не може бути встановлена за допомогою аналізу його умов, це не впливає на дійсність договору.

Згідно з ч.8 ст.181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладені вище обставини щодо погодження умов договору про предмет, кількість та ціну товару, а також передачу товару позивачу, часткову оплату за отриманий товар, що не заперечується сторонами, підстави для кваліфікації даного договору як неукладеного відсутні.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17, в якій зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту.

Крім того, навіть у разі встановлення, що правочин є неукладеним, суд на цій підставі залишає позов про визнання правочину недійсним без задоволення. Наслідки недійсності правочину до неукладеного правочину не застосовуються, оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст.16 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність (чи відсутність) факту досягнення згоди з усіх істотних умов договору може впливати лише на те, чи є договір укладеним (частина перша статті 638 ЦК України) і жодним чином не може засвідчувати наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору (правова позиція, наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц).

Відтак, обгрунтованість (чи необгрунтованість) посилання позивача на те, що договір поставки молока №49 від 12.08.2016 у зв`язку з неузгодженням всіх істотних умов господарського договору є відповідно до ч.2 ст.180 ГК України неукладеним, не має значення для вирішення даного спору про визнання недійсним оспорюваного договору.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Водночас, згідно зі ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Як вбачається, позивач в обгрунтування своїх вимог також посилається на те, що перший заступник генерального директора не міг без згоди власника укладати правочини, вартість яких перевищувала 1000000 грн. Крім того вказує, що власник не надавав своєї попередньої згоди та подальшого схвалення/погодження правочину із СВК "ПНВК", тобто на підписання договору поставки молока №49 від 12.08.2016.

Як вже зазначалося вище, 12.08.2016 між дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (покупець/позивач) в особі першого заступника генерального директора Жука Валерія Миколайовича, який діє на підставі довіреності № 11 від 01.10.2015, з однієї сторони, та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (постачальник/відповідач) в особі голови кооперативу ОСОБА_2 , з другої сторони, підписано договір поставки молока №49, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язувався систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах, визначених цим договором, а покупець в свою чергу зобов`язувався приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції. Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній, складеній за формою 1-ТН (МС).

Згідно п.3.1. договору асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором, визначається сторонами у додатках (протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.3.2. договору ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін. Згідно з п.4.1. договору загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором, становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер), здійснених за цим договором.

Крім того, відповідно до протоколу №1 погодження договірної ціни від 12.08.2016 покупець - дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" в особі першого заступника генерального директора Жука Валерія Миколайовича, який діє на підставі довіреності №11 від 01.10.2015 та постачальник - сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" в особі голови кооперативу ОСОБА_2 , який діє на підставі статуту, погодились та підписали протокол про те, що починаючи з 12.08.2016 сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир - 3,4%): 1 гатунок - 5300 грн.

Також, відповідно до заяви від 18.05.2020 свідка - ОСОБА_4 (першого заступника генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод" на час підписання договору), враховуючи, що на момент підписання договору від 12.08.2016 не було досягнуто згоди щодо ціни, ґатунку та кількості молока, було вирішено узгодити це питання пізніше шляхом підписання відповідної додаткової угоди.

Враховуючи зміст вищенаведених та інших договірних положень, а також інших матеріалів справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для висновку про те, що станом на час підписання оспорюваного договору (тобто станом на 12.08.2016) було визначено ціну вказаного договору поставки, яка становить чи перевищує 1000000 грн (відповідних положень оспорюваний договір станом на 12.08.2016 не містить).

З огляду на викладене посилання позивача на те, що в подальшому вартість договору (правочину) з врахуванням отриманого позивачем товару склала 7162810,92 грн (станом на 31.12.2016), не може свідчити про те, що станом на час підписання оспорюваного договору (тобто станом на 12.08.2016) було визначено ціну вказаного договору поставки, яка становить чи перевищує 1000000 грн.

За таких обставин, незалежно від обізнаності представників сторні за оспорюваним договором про наявні обмеження на вчинення правочинів, вартість яких перевищує 1000000 грн, з огляду на те, що відсутні підстави для висновку про те, що станом на час підписання оспорюваного договору (тобто станом на 12.08.2016) було визначено ціну вказаного договору поставки, яка становить чи перевищує 1000000 грн, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про підписання 12.08.2016 оспорюваного договору першим заступником генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод" Жуком В.М. з перевищенням його повноважень внаслідок визначення ціни в розмірі понад 1000000 грн.

Враховуючи викладене та з огляду на недоведення позивачем факту підписання 12.08.2016 оспорюваного договору першим заступником генерального директора ДП "Старокостянтинівський молочний завод" Жуком В.М. з перевищенням його повноважень (оскільки відсутні підстави вважати, що станом на час підписання оспорюваного договору було визначено ціну вказаного договору поставки, яка становить чи перевищує 1000000 грн), незважаючи на наявність (чи відсутність) фактів схвалення оспорюваного правочину, а також беручи до уваги те, що обгрунтованість (чи необгрунтованість) посилання позивача на те, що договір поставки молока №49 від 12.08.2016 у зв`язку з неузгодженням всіх істотних умов господарського договору є неукладеним, не має значення для вирішення даного спору про визнання недійсним оспорюваного договору, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 грудня 2020 року у справі №924/421/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №924/421/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "01" квітня 2021 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.