ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/331/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Кліпер" (61121, м. Харків, пр-т Тракторобудівників, буд. 124, корпус Б, кв. 42; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роста" (61106, м. Харків, вул. Плиткова, буд. 12; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

03.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Кліпер" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роста", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роста" основну суму заборгованості у розмірі 9 139,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати наданих послуг за договором №01/11/17-Р від 01.11.2017.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2021 прийнято позовну заяву (вх.№331/21 від 03.02.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Кліпер" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/331/21. Визначено, що розгляд справи №922/331/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України), строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України) та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст. 251 ГПК України). Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Роста" своїм правом, наданим відповідно до ст.251 ГПК України, не скористалось, відзив на позов не надало.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 02.02.2021 було направлено на адресу відповідача 61106, м.Харків, вул.Плиткова, буд.12, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адреса місцезнаходження юридичної особи (а.с.35 т.1).

Відповідну кореспонденцію було отримано відповідачем 11.02.2021, що підтверджується поштовим повідомленням повернутим на адресу суду 15.02.2021.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на 02.04.2021 від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

01.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роста" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Кліпер" (охоронна фірма) було укладено договір №01/11/17-Р (надалі - Договір) (а.с.20-22 т.1).

Відповідно до п.1.1. замовник доручає, а охоронна фірма бере на себе наступні зобов`язання:

- забезпечити контроль за вивезення матеріальних цінностей з території замовника розташованої за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, б. 12;

- забезпечити контроль за в`їзд на територію замовника автотранспорту, що прямує на територію, що охороняється в зв`язку з комерційними відносинами з замовником.

Охорона об`єкта здійснюється силами одного охоронця в наступному режимі:

- робочі дні - з 16:30 до 07:30 наступного дня;

- субота, неділя - цілодобово (п.1.2.Договору).

Охорона об`єкта в святкові, вихідні дні здійснюється за попереднім погодженням між охоронною фірмою і замовником на підставі підписаної додаткової угоди (п.1.3.Договору).

За виконання послуг, передбачених п.1.1. цього договору, замовник щомісячно сплачує фіксовану суму в розмірі 2 941,00 грн. (п.2.1.Договору).

Ціна договору може змінюватися пропорційно зміні офіційно встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а також в інших випадках за згодою сторін (п.2.2.Договору).

Оплата проводиться щомісячно у вигляді авансового платежу не пізніше 10 числа поточного місяця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок охоронної фірми (п.6.1.Договору).

Відсутність оплати до зазначеного в п.6.1 терміну дає можливість охоронній фірмі зняти охорону на наступний день після зазначеного терміну без попереднього попередження замовника і розірвати цей договір достроково, попередивши про це замовника письмово. При продовженні роботи охорони кожен не оплачений в порядку передбаченому п.6.1. день, оплачується за подвійним тарифом (п.6.2.Договору).

Замовник зобов`язаний підписати наданий охоронною фірмою акт наданих послуг протягом 5-ти робочих днів або надати обґрунтовану письмову відмову від підписання, в іншому випадку послуги вважаються надані належним чином і в обсязі, зазначеному в акті і є підставою виникнення фінансових зобов`язань у замовника перед охоронною фірмою за даним актом наданих послуг. Терміном отримання акта наданих послуг вважається відмітка замовника на примірнику охоронної фірми або відповідна дата на поштовій квитанції (п.6.3.Договору).

Сторони дійшли згоди, що доказом направлення замовником письмових заперечень до акту наданих послуг або претензії щодо якості послуг, що надаються на адресу охоронної фірми є відповідний фіскальний чек відділення поштового зв`язку ДП «Укрпошта» і доданий до нього опис вкладення за формою Ф119 (п.6.4.Договору).

Відповідно до п.7.2. Договору, договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою однієї зі сторін, з письмовим повідомленням іншої сторони за місяць до розірвання договору.

Цей договір набирає чинності з 01 листопада 2017 року і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до їх повного виконання (п.9.1.Договору).

27.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роста" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Кліпер" (охоронна фірма) було укладено додаткову угоду №04 до договору №01/11/17-Р від 01.11.2017 (надалі - Додаткова угода), якою сторони дійшли згоди викласти пункт 9.1. Договору у новій редакції де погодили, що Договір вступає в силу з 01 листопада 2017 року і діє до 31 грудня 2020 року включно, а в частині фінансових зобов`язань - до їх повного виконання (а.с.23 т.1).

Відповідно до п.3. Додаткової угоди, дана угода є невід`ємною частиною Договору, підставою для проведення розрахунків між сторонами, вступила в силу з дати підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін (за наявності).

Судом встановлено, що зазначена Додаткова угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печаткою виконавця.

Згідно акту надання послуг №52 від 30.04.2020 до договору №01/11/17-Р від 01.11.2017, виконавцем були виконані охоронні послуги в квітні 2020 року на загальну суму 4 211,50 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.24 т.1).

Згідно акту надання послуг №61 від 31.05.2020 до договору №01/11/17-Р від 01.11.2017, виконавцем були виконані охоронні послуги в травні 2020 року на загальну суму 4 211,50 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.26 т.1).

Згідно акту надання послуг №81 від 30.06.2020 до договору №01/11/17-Р від 01.11.2017, виконавцем були виконані охоронні послуги в червні 2020 року на загальну суму 4 211,50 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.25 т.1).

Як стверджує позивач, відповідач станом на сьогоднішній день свої зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих послуг за договором №01/11/17-Р від 01.11.2017 не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 9 139,00 грн., на підтвердження чого позивач надав акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 по 07.12.2020 (а.с.27 т.1).

Також, позивачем в позовній заяві зазначено, що оскільки, відповідачем обов`язки щодо своєчасної сплати не виконувались, що призвело до нарахування з боку позивача штрафних санкцій, передбачених Договором та діючим законодавством України. Нарахування штрафних санкцій провадилось за несвоєчасну оплату послуг, які були надані відповідачеві.

При цьому, позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 9 139,00 грн.

Докази погашення відповідачем відповідної заборгованості за договором №01/11/17-Р від 01.11.2017 матеріали справи не містять.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, сторони п.6.1. договору №01/11/17-Р від 01.11.2017 погодили, що оплата наданих послух проводиться щомісячно у вигляді авансового платежу не пізніше 10 числа поточного місяця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок охоронної фірми.

Відповідно до п.17.1 ст.17 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно з п.1.30 ст.1 цього Закону платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження оплати відповідачем заборгованості за надані йому охоронні послуги згідно договору №01/11/17-Р від 01.11.2017 у розмірі 9 139,00 грн., при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Відповідно до вимог статей 13 та 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, оскільки був своєчасно обізнаний про розгляд даної справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання в частині оплати наданих йому послуг, яке виникло на підставі договору №01/11/17-Р від 01.11.2017, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 9 139,00 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Кліпер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роста" - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роста" (61106, м. Харків, вул. Плиткова, буд. 12; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Кліпер" (61121, м. Харків, пр-т Тракторобудівників, буд. 124, корпус Б, кв. 42; ) основну суму заборгованості у розмірі 9 139 (дев`ять тисяч сто тридцять дев`ять) грн. 00 коп., а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "02" квітня 2021 р.

Суддя Т.О. Пономаренко