ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Справа№ 920/1162/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Есканда"

на рішення Господарського суду Сумської області від 17.12.2020

(повний текст рішення складено 28.12.2020)

у справі № 920/1162/19 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Есканда"

про стягнення 511 282,82 грн

за участю представників:

від прокуратури: Колодяжна А.В., Колодчина Р.В.;

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Лобанов М.Б.;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Роменської місцевої прокуратури Сумської області звернувся до Господарського суду Сумської області в інтересах держави в особі Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області з позовною заявою від 19.11.2019 № 33-11568вих-19 до ТОВ "Есканда" про стягнення 511 282,82 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокуратура посилається на те, що відповідачем використовується земельна ділянка загальною площею 0,6731 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :07:022:0050, на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області, без оформлення правовстановлюючих документів, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до вимог статей 125, 126 ЗК України.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 17.12.2020 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 511 282,76 грн, стягнуто з відповідача на користь Сумської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору (пропорційно 1,5 %) в сумі 7 669,24 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку, що відсутність укладеного договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації, в результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати за період з 01.01.2017 по 31.10.2019.

Не погодившись з рішенням, ТОВ "Есканда" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Сумської області від 17.12.2020 у справі № 920/1162/19 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 144 387,36 грн за розрахунком ТОВ "Есканда".

За твердженням скаржника, причиною виникнення спору є порушення Пустовійтівською сільською радою принципів правової визначеності та послідовності та як наслідок порушення набутих правомірних очікувань (законних сподівань) ТОВ "Есканда" на отримання у користування спірної земельної ділянки під 5%, які підлягають захисту на рівні права власності на майно в контексті ст. 11 Першого протоколу до Конвенції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Есканда" на рішення Господарського суду Сумської області від 17.12.2020 у справі № 920/1162/19, витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1162/19 та призначено справу до розгляду на 23.02.2021.

19.02.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Роменської місцевої прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просив залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

23.02.2021 до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Есканда" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжних доручень по сплаті земельного податку, без обґрунтування неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 розгляд справи було відкладено на 30.03.2021.

В судове засідання представники позивача не з`явились, про причини неявки у судове засідання не повідомили, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від позивача не надходили клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності його представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник прокуратури в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, наполягаючи на обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. . Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки, в порушення приписів ч. 3 ст. 269 ГПК України, ТОВ "Есканда" не обґрунтувало неможливості подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, долучених до клопотання платіжних доручень по сплаті земельного податку, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень дослідити та оцінити їх.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 26.11.2014 між Пустовійтівською сільською радою (орендодавець) та гр. ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,6731 га, кадастровий номер :07:022:0050, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 5 років. Договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2014 за № 7865572.

Відповідно до умов пунктів 2, 5, 9 договору загальна площа земельної ділянки становить 0,6731 га, на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 792 642,56 грн, орендна плата за перший рік вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі, що складає 23 779,28 грн на рік, по 1/12 частини річної орендної плати щомісячно. Річна орендна плата після закінчення першого року використання орендованої земельної ділянки вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 12 % від грошової оцінки землі, що складає 95 117,10 грн на рік, по 1/12 частини річної орендної плати щомісячно.

Додатковою угодою від 27.11.2015 до договору внесені зміни, відповідно до яких річна орендна плата після закінчення перших двох років, а саме з 26.11.2016 використання орендованої земельної ділянки вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки землі, що складає 95 117,10 грн на рік.

18.01.2016 між гр. ОСОБА_1 та ТОВ "Есканда" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі (КПП автобусне), загальною площею 178,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, кадастровий номер :07:022:0050, площею 0,6731 га. Нерухоме майно передане за актом прийому-передачі.

06.09.2016 рішенням сьомого скликання двадцятої сесії Пустовійтівської сільської ради Роменського району надано дозвіл відповідачеві для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговувань будівель торгівлі орієнтовною площею 0,6731 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району.

30.11.2016 Пустовійтівською сільською радою Роменського району на сьомому скликанні чотирнадцятої сесії прийнято рішення про припинення дії договору від 26.11.2014 оренди земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям іншою особою права власності на нежитлову будівлю.; зобов`язано ТОВ "Есканда" виплатити на розрахунковий рахунок Пустовійтівської сільської ради орендну плату згідно х умовами договору суборенди земельної ділянки та договору купівлі-продажу нерухомого майна; укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 28.11.2014 про припинення його дії (проект угоди додається).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 14.11.2019 встановлено, що на земельній ділянці площею 0,6731 га (кадастровий номер :07:022:0050) по АДРЕСА_1 , розміщені об`єкти нерухомого майна (будівля) відповідача, а земельна ділянка використовується останнім без оформлення правовстановлюючих документів, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 ЗК України.

Відповідно до п. "є" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно із ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

За ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Згідно із ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, врахувавши вищенаведені норми законодавства, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з огляду на перехід права власності на об`єкт нерухомого майна право користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 припинилося і до ТОВ "Есканда" як набувача цього майна, розташованого на земельній ділянці, перейшли ті права на відповідну земельну ділянку, які належали відчужувачу.

Позивачем неодноразово направлялися відповідачеві листи щодо необхідності укласти договір оренди на земельну ділянку під об`єктами нерухомості, що належать відповідачу на праві власності (листи № 167-02/35/ від 24.05.2016, № 226-02/35 від 05.04.2017). Проте, відповідач продовжує використовувати вищезазначену земельну ділянку комунальної власності без оформлення договору оренди та сплати відповідних платежів.

У ст. 206 ЗК України, ст. 270 ПК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендодавцями земельних ділянок є їх власники (громадяни і юридичні особи або уповноважені ними особи), а також відповідні органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади в межах своїх повноважень (ст. 4 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Платниками орендної плати за землі державної та комунальної власності є суб`єкти господарювання, що уклали з відповідним органом місцевого самоврядування (сільською, селищною, міською радою) або органом виконавчої влади договір оренди земельної ділянки.

Статтею 290 ПК України визначено, що плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Оскільки відповідачеві податкове зобов`язання зі сплати земельного податку або орендної плати не було визначено у відповідності до вищезазначених норм в силу відсутності укладеного та зареєстрованого з органом місцевого самоврядування договору оренди землі, то кошти, які відповідач вважає сплатою ним земельного податку, обґрунтовано не враховано судом при визначення розміру недоотриманих позивачем доходів за період з 01.01.2017 по 31.10.2019, оскільки вони сплачені на власний розсуд без належної на те підстави та оформлення відповідного податкового зобов`язання та без укладення позивачем договору оренди земельної ділянки в установленому законодавством порядку.

У зв`язку з цим, розрахунок безпідставно збережених відповідачем коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів проведено позивачем виходячи з розмірів нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка землі підтверджена витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі.

Відповідно до розрахунку позивача визначено, що розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті відповідачем за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 становив 15 037,73 грн, який складається з нормативної грошової оцінки - 1 503 772,71 грн, ставки річної орендної плати - 12,00 %, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1,897.

За період з 01.01.2018 по 31.12.2018 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті відповідачем становив - 15 037,73 грн, який складається з нормативної грошової оцінки - 1 503 772,71 грн, ставки річної орендної плати - 12,00 %, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1,897.

За період з 01.01.2019 по 31.10.2019 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті відповідачем становив - 15 037,73 грн, який складається з нормативної грошової оцінки - 1 503 772,71 грн, ставки річної орендної плати - 12,00 %, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1,897.

Місцевим господарським судом перевірено здійснений позивачем розрахунок недоотриманих доходів за період з 01.01.2017 по 31.10.2019, які підлягають стягненню з відповідача, та встановлено, що при здійсненні зазначеного розрахунку позивачем допущено арифметичну помилку, і відповідно до розрахунку сума недоотриманих доходів за період з 01.01.2017 по 31.10.2019, які підлягають стягненню з відповідача, складає 511 282,76 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України відповідач міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави, з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомості, що розташовані на земельній ділянці за вищевказаною адресою.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Встановлені обставини у даній справі свідчать, що 1) відповідач дійсно зберіг (заощадили) у себе майно (кошти), у вигляді орендної плати, що мала бути сплачена за володіння і користування земельною ділянкою (землі промисловості) по АДРЕСА_1, площею 0,6731 га; 2) збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю (КПП автобусне) по АДРЕСА_1; 3) відсутність укладеного договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації; в результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати позивачу за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача, земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить позивачу на праві комунальної власності.

Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 ЗК України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно в даному випадку відсутні. Так само відсутні правові підстави для ненарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

Згідно із ст. 206 ЗК України, пп. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм передбачених статтями 1212 - 1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

Колегія суддів звертає увагу, що даному випадку, навіть за відсутності ознак делікту, при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедлива рівновага між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею.

Колегія суддів також зазначає, що доводи скаржника про безпідставність застосування при розрахунку ставки річної орендної плати - 12,00 % та наполягання на застосуванні ставки річної орендної плати - 3,00 %, не відповідають критерію "виправданого очікування" ТОВ "Есканда" як набувача прав на земельну ділянку у зв`язку із купівлею-продажем нерухомості на ній, до якого згідно із ст. 120 ЗК України перейшло право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У даних правовідносинах, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, неотримані Пустовійтівською сільською радою кошти від оренди землі підпадають під визначення Європейським судом з прав людини "виправданого очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права комунальної власності територіальної громади.

Безпідставно збережені кошти за користування вказаною земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади в особі Пустовійтівської сільської ради в частині можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб територіальної громади.

Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах, як встановлено судом першої інстанції, спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання при використанні спірних земельних ділянок, у тому числі повноти нарахування та сплати обов`язкових платежів за їх використання, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав користувачів. Спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти від використання земельної ділянки, що безпосередньо стосується прав та економічних інтересів територіальної громади Пустовійтівської сільської ради. Бездіяльність Пустовійтівської сільської ради зі звернення до суду з відповідним позовом до ТОВ "Есканда" доводить неналежне здійснення сільською радою захисту інтересів громади в сфері залучення коштів плати за землю до бюджету та є підставою для представництва прокуратурою в суді інтересів територіальної громади.

Таким чином, з огляду на предмет та підстави заявленого позову, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, Роменською місцевою прокуратурою дотримано вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та попередньо до пред`явлення позовної заяви до суду надіслано лист, яким проінформовано про представництво прокурором інтересів держави у вказаних правовідносинах.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, cкаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Викладені в апеляційній скарзі доводи позивача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, оскільки суд належним чином повідомив відповідача про відкриття провадження у малозначній справі та в повній мірі з`ясував всі обставини, необхідні для правильного вирішення спору.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Есканда" на рішення Господарського суду Сумської області від 17.12.2020 у справі № 920/1162/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 17.12.2020 у справі № 920/1162/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 920/1162/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова