ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2021 року Справа № 902/1005/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області від 17.12.2020р. (повний текст - 30.12.2020р.) у справі №902/1005/20 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 , с.Тетерівка Житомирського району Житомирської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД", м.Вінниця

про стягнення 140162,56 грн неустойки згідно договору підряду

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 17.12.2020р. у справі №902/1005/20 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД" на користь Військової частини НОМЕР_1 - 124249,68 грн пені; 47527,20 грн штрафу та 2576,65 грн відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі, зокрема, апелянт звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції з порушенням норм Господарського процесуального кодексу України прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Так, 16.11.2020р. на електронну адресу суду надійшла заява позивача №2051 від 10.11.2020р. про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 124249,68 грн пені, 47527,20 грн штрафу. Обґрунтовуючи вказані вимоги останній зазначає, що до суду був наданий невірний розрахунок сум пені та штрафу (не було враховано вартість невиконаних робіт з ПДВ, невірно розраховано кількість днів). Ухвалою суду від 17.11.2020р. вказану заяву прийнято до розгляду, а також постановлено закрити підготовче провадження у справі №902/1005/20 та призначити її для судового розгляду по суті на 17.12.2020р. У разі подання заяви про збільшення позовних вимог до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі (п.5 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України).

Однак, апелянт зазначеної заяви про збільшення позовних вимог не отримував, а отже позивачем вона не направлялась. Проте не зважаючи на дані обставини суд першої інстанції прийняв до розгляду заяву про збільшення позовних вимог і відповідно не обґрунтовано та протиправно прийняв оскаржуване рішення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що "з урахуванням приписів пунктів 2.1., 2.2. Договору, прострочення виконання робіт почалося з 20.12.2019р.", однак відповідно до календарного плану, який підписано Замовником початок робіт передбачається розпочати з 04.11.2019р.

Проте, сам договір укладений 19.11.2019р., тобто строки виконання передбачені з порушенням чинного законодавства, що відповідно зробило не можливим належним чином спричинило порушення строків виконання договору. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (п.1 ст.203 Цивільного кодексу України). Тобто, судом першої інстанції необґрунтовано при прийняті оскаржуваного рішення взято до уваги розрахунки штрафних санкцій з 20.12.2019р.

Апелянт також звертає увагу суду на те, що між позивачем та відповідачем укладено договір 19.11.2019р., однак розрахунок пені та штрафу відповідач проводить починаючи ще з 06.11.2019р.

04.12.2019р. між Замовником (позивач) та Підрядником (відповідач) складено акт №1 приймання виконаних будівельних робіт. Оплата за даним актом надійшла Підряднику 17.12.2019р., тобто через 13 днів після складення відповідного акту.

Суд у своєму рішенні прийшов до висновку: підрядником виконано роботи за договором на загальну суму 1175914,86 грн (в т.ч. ПДВ), що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року. Отже, загальна вартість невиконаної частини робіт складає 678960,14 грн. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (п.1 ст.837 Цивільного кодексу України). Тобто виконання зобов`язання за договором підряду вираховується переліком робіт, які виконав Підрядник і яку не виконав. Однак судом першої інстанції не досліджувалось дані обставини, не встановлювались обставини яку саме кількість роботи Підрядником не виконано та виконано.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене апелянт просить суд скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 17.12.2020р. у справі №902/1005/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю МЕГО ЛТД на рішення Господарського суду Вінницької області від 17.12.2020р. у справі №902/1005/20. Запропоновано позивачу у строк до 03.03.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

16.03.2021р. на адресу суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу та заява про поновлення строку, встановленого для подання відзиву.

У заяві позивач просить суд поновити строк, встановлений для подання відзиву з огляду на те, що відповідно до ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України у справах спрощеного позовного провадження відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а ухвалу про відкриття провадження у справі позивач отримав 02.03.2021р.

Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на те, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження позивачем отримано 02.03.2021р., а з відзивом останній звернувся в короткий строк - 11.03.2021р., на дев`ятий день з дня отримання ухвали, колегія суддів вважає за необхідне поновити позивачу строк на подання відзиву у справі.

У відзиві позивач, зокрема, зазначає, що апелянт вводить суд в оману стверджуючи те, що він не отримував заяву про збільшення позовних вимог №2051 від 10.11.2020р., оскільки військовою частиною НОМЕР_1 було направлено до ТОВ МЕГО ЛТД копію заяви про збільшення позовних вимог №2051 від 10.11.2020р., що підтверджується квитанцією разом з описом, а також роздруківкою з офіційного сайту Укрпошта про вручення. Докази про відправлення відповідачу копії заяви про збільшення позовних вимог №2051 від 10.11.2020р. були надіслані до суду разом з заявою про збільшення позовних вимог №2051 від 10.11.2020р.

Військова частина вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення вірно взято розрахунок штрафних санкцій за період з 21.12.2019р. (з дня невиконання відповідачем пункту 2.2. Договору, який визначає термін закінчення всіх видів робіт) по 20.06.2020р.

Позивач звертає увагу - апелянт зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховані обставини, що 04.12.2019р. між Замовником та Підрядником складено Акт №1 про частково виконані роботи, оплата за які надійшла Підряднику 17.12.2019р. (через 13 днів після складення зазначеного Акту). В даному твердженні відповідача відсутні будь які посилання та докази, щодо порушення військовою частиною А0339 умов Договору №33 від 19.12.2019р., а також відсутні підстави для невиконання своїх зобов`язань відповідачем.

Також позивач звертає увагу, що відповідно до ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Військова частина НОМЕР_1 вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 17.12.2020р. є обґрунтованим та винесено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу TOB МЕГО ЛТД залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 17.12.2020р. - без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:
19.11.2019р. між Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД" (Підрядник, відповідач) укладено Договір №33 про закупівлю виконаних робіт.

Відповідно до предмету Договору Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик та власними силами, відповідно до проектної документації та умов Договору виконати капітальний ремонт окремої ділянки автомобільної дороги 12/ТР/7/СВ/32 (від ПК-36+73 до ПК-45) с.Тетерівка Житомирського району Житомирської області, ДК021-2015:45233142-6 - ремонт доріг, а Замовник зобов`язується прийняти від Підрядника виконані роботи та оплатити їх (п. 1.1. Договору).

Місце виконання робіт: автомобільна дорога 12/ТР/7/СВ/32 (від ПК-36+73 до ПК-45) військова частина НОМЕР_1 с.Тетерівка Житомирського району Житомирської області (п.1.2. Договору).

Згідно до п.п.1.3, 1.4. Договору склад, обсяги та вартість робіт визначаються кошторисною документацією та договірною ціною (Додаток №1). Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Строки виконання робіт сторонами узгоджено в розділі 2 Договору.

Так, відповідно до п.п.2.1., 2.2. Договору Підрядник розпочинає виконання робіт на протязі 2 робочих днів з моменту підписання Сторонами Договору та закінчує виконання робіт згідно з календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток № 2). Термін виконання робіт: до 20.12.2019р.

Строки виконання робіт можуть бути продовжені у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сил, затримки фінансування витрат Замовника з внесенням відповідних змін до Договору, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення загальної вартості цього Договору (п.2.3. Договору).

Щодо ціни Договору сторони в п.3.1. Договору передбачили, що Договірна ціна (ціна договору) є твердою, її визначають на підставі кошторису, що є невід`ємною частиною договору, враховує видатки на виконання робіт, всі можливі податки, збори та інші обов`язкові платежі, у тому числі податок на додану вартість (ПДВ), та становить: 1854875,00 грн, в т.ч.ПДВ - 309145,83 грн.

Згідно до п.3.2. Договору ціна цього Договору може змінюватись у випадках, передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Замовник проводить розрахунок за виконані Роботи на підставі Бюджетного Кодексу України по мірі надходження бюджетних коштів на рахунок Замовника, на підставі виконаних обсягів робіт, згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт (типової форми № КБ-2в) та Довідкою про вартість виконаних робіт та витрати (типової форми № КБ-3). У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за виконані Роботи здійснюється протягом 10 банківських днів з дня отримання Замовником бюджетного фінансування на свій рахунок.

Відповідно до п.4.2. Договору Підрядник надає Замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в), який розглядається протягом п`яти робочих днів.

Згідно п.8.1. Договору Підрядник забезпечує виконання робіт згідно з календарним графіком їх виконання, який є невід`ємною частиною договору (Додаток №2).

Приймання-передача виконаних робіт по об`єкту оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт (типової форми № КБ-2в) з відомістю ресурсів, підписаними уповноваженими представниками Сторін та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (типової форми № КБ-3) в трьох примірниках (п.10.2. Договору).

Сторонами також узгоджено, що за порушення строків виконання робіт, Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язань (п.12.10. Договору).

Даний Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до 31.12.2019р. року, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п.16.1. Договору).

У зв`язку із зміною директора Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД", 20.11.2020р. між Сторонами підписано Додаткову угоду №1, якою внесено зміни до Розділу XIII Договору "Місцезнаходження та банківські реквізити сторін".

Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди №1 до Договору інші умови Договору, не змінені та залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

На виконання умов Договору 04.12.2019р. між Сторонами підписано Акт приймання частково виконаних будівельних робіт №1 форми КБ-2в та Довідку про вартість частково виконаних робіт та витрати форми КБ-3 на загальну суму 1175914,86 грн (в т.ч. ПДВ). Оплату за виконані роботи здійснено 21.12.2019р., що підтверджується платіжним дорученням №803 від 17.12.2019р.

В подальшому, відповідачем припинено виконання визначених Графіком (а.с.24) робіт, у зв`язку із чим 27.12.2019р. Військовою частиною НОМЕР_1 направлено претензію на адресу Відповідача з пропозицією надати письмові пояснення щодо невиконання своїх зобов`язань за Договором та у разі неможливості їх виконання - розірвати Договір та сплатити штрафні санкції.

Відповідач на вказану претензію не відреагував, виконання робіт не відновив.

Таким чином, станом на день подачі позовної заяви загальна сума невиконаних робіт становить 678 960,14 грн (в т.ч. ПДВ).

На підставі кошторисів, договірної ціни, графіку виконання робіт та акту частково виконаних робіт, військовою частиною НОМЕР_1 здійснено детальний розрахунок пені та штрафу за неналежне виконання відповідачем умов Договору.

Вказані обставини зумовили звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору №33 про закупівлю виконаних робіт від 19.11.2019р., відповідач зобов`язаний був виконати роботи на загальну суму 1854875,00 грн.

Підрядником виконано роботи за договором на загальну суму 1175914,86 грн (в т.ч. ПДВ), що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, загальна вартість невиконаної частини робіт складає 678960,14 грн.

Відповідно до ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як слідує з матеріалів справи, основне зобов`язання відповідача (відповідно до умов п.1.1. Договору) - це виконання капітального ремонту окремої ділянки автомобільної дороги 12/ТР/7/СВ/32 (від ПК-36+73 до ПК-45) с.Тетерівка Житомирського району Житомирської області, ДК021-2015:45233142-6.

Водночас, умовами Договору також визначено інші обов`язки Підрядника, які існують у межах основного зобов`язання, у тому числі обов`язок Підрядника щодо дотримання строків виконання всіх етапів підрядних робіт (п.п.2.1, 5.3., 8.1. Договору) згідно з календарним графіком їх виконання, який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідальність Підрядника за умовами цього договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу), передбачена п.12.10 Договору, настає у разі порушення строків виконання робіт.

Згідно з п.п.2.1., 2.2. Договору Підрядник розпочинає виконання робіт на протязі 2 робочих днів з моменту підписання Сторонами Договору та закінчує виконання робіт згідно з календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток № 2). Термін виконання робіт: до 20.12.2019р.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем роботи за договором мали бути виконані у період з 21.11.2019р. по 19.12.2019р.

З урахуванням приписів пунктів 2.1., 2.2. Договору, прострочення виконання робіт почалося з 20.12.2019р.

Відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частина 2 ст.883 Цивільного кодексу України передбачає, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

За змістом ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У договорі сторони погодили, що за порушення строків виконання робіт, підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості (п.12.10. Договору).

Як слідує із заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, ним здійснено розрахунок штрафних санкцій відносно загальної суми невиконаних робіт (678960,14 грн) за період з 21.12.2019р. (з дня невиконання позивачем п.2.2. Договору, який визначає термін закінчення всіх видів робіт) по 20.06.2020р.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що надаючи оцінку визначеному позивачем періоду нарахування штрафних санкцій суд враховує висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2020р. у справі №910/3362/18, в якій зазначено, що відсутність у договорі підряду окремо погоджених строків виконання кожного з видів (етапів) робіт та їх вартості не позбавляє позивача права на застосування до боржника відповідальності, передбаченої договором, виходячи з загальної вартості невиконаних робіт та з урахуванням загального терміну їх виконання (умови договорів щодо строків дії, виконання, штрафних санкцій аналогічні). А тому, при визначені розміру штрафних санкцій, суд виходить із загальної вартості невиконаних робіт та з урахуванням загального терміну їх виконання.

У даній справі суд зауважує, що Графік виконання робіт (Додаток №2 до Договору) не дає можливості визначити, які конкретно види роботи та на яку суму не були виконані Підрядником. Оскільки, як слідує із змісту Локального кошторису, вказані в Графіку види робіт є неконкретизованими.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що наведені вище норми права та положення договору підряду передбачають можливість застосування до підрядника (боржника) відповідальності передбаченої договором, виходячи з загальної вартості невиконаних робіт та з урахуванням загального терміну їх виконання. А тому, враховуючи встановлені обставини справи щодо невиконання підрядником частини підрядних робіт, у замовника виникло право на відшкодування пені та штрафу, передбачених умовами договору. Доказів виконання таких робіт (складення актів виконаних робіт, тощо) матеріли справи не містять, відповідачем така обставина не спростовувалася.

Щодо розміру пені, застосованого в розрахунку позивачем колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому за змістом ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як встановлено місцевим господарським судом та слідує з умов Договору, зокрема п.4.1. Замовник проводить розрахунки за виконані роботи на підставі Бюджетного кодексу України по мірі надходження бюджетних коштів на рахунок Замовника.

З викладеного слідує, що виконання зобов`язання за Договором №33 про закупівлю виконаних робіт від 19.11.2019р. фінансувалося за рахунок Державного бюджету України, що дає можливість при визначення розміру штрафних санкцій, в тому числі пені, застосувати положення вказаної вище статті Господарського кодексу України.

Таким чином, сторонами правомірно в пункті 12.10. Договору визначено розмір пені, яка за їх домовленістю становить 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

З огляду на вищевикладене, колегія судді вважає безпідставним твердження апелянта, щодо застосування до нього подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Перевіривши в апеляційному провадженні заявлений позивачем розрахунок пені в межах зазначених періодів, колегія суддів дійшла висновку, що останній є арифметично вірним. Розмір штрафу також позивачем визначено вірно.

З огляду на викладене, Господарським судом Вінницької області правомірно задоволено вимоги позивача про стягнення 124249,68 грн пені та 47527,20 грн штрафу.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії).

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду винесено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю МЕГО ЛТД на рішення Господарського суду Вінницької області 17.12.2020р. у справі №902/1005/20 залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.03.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.