РІШЕННЯ

15 березня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/67/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

за участю секретаря судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув справу

за позовом: Спільного малого підприємства "Сателіт", вул. Дорошенка, 9, м. Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІРА", вул. Демидася, 3, с.Дичків, Тернопільський район, Тернопільська область

про стягнення заборгованості в загальній сумі 30 464 грн 72 копійки

За участі представників:

Позивача: Дячинський І.М. - директор

Відповідача: не з`явився

В порядку ст.222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судом здійснювалося фіксування судового засідання (звукозапис) за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

В судовому засіданні 15.03.2021 року, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Спільне мале підприємство "Сателіт", м.Тернопіль, звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІРА", с.Дичків, Тернопільський район, Тернопільська область, про стягнення заборгованості в загальній сумі 30 464 грн 72 коп., з яких: 28068 грн 99 коп. основного боргу, 1190 грн 43 коп. пені, 907 грн 70 коп. інфляційних нарахувань, 297 грн 60 коп. 3% річних.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки за №2/03/20 від 02.03.2020 в частині проведення своєчасної та повної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.02.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на 15.03.2021 на 10:00 год, а також запропоновано відповідачу подати відзив на позов із урахуванням вимог ст.ст.165, 251 ГПК України (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 15.03.2021), заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження (за наявності); позивачу запропоновано подати суду відповідь на відзив (у разі отримання відзиву) у 5-денний строк з дня його отримання (з урахуванням ст.ст.166, 251 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги повністю підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази. Додатково надав пояснення з приводу помилкового зазначення в Акті звірки розрахунків за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 подвоєної суми видаткової накладної №79 від 16.09.2020.

Представник відповідача в судове засідання 15.03.2021 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (копію ухвали суду від 17.02.2021 про відкриття провадження у справі відповідачем отримано 19.02.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення). Своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався; жодні заяви процесуального характеру від останнього не надходили.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що: - дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, особливістю якого є те, що суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також додатково заслуховує їх усні пояснення; - сторін про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином та своєчасно повідомлено; - участь представників сторін в судовому засіданні 15.03.2021 обов`язковою не визнавалась, а доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

- 02 березня 2020 між Спільним малим підприємством "Сателіт" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІРА" (Покупець) укладено Договір поставки №2/03/20 (далі - Договір), у відповідності до умов якого (п.1.1.) Постачальник взяв на себе зобов`язання поставити та передати у власність Покупця торгово-технологічне обладнання для підприємств торгівлі та громадського харчування (далі - Товар) в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (додатках), або накладних, які є невід`ємними частинами цього Договору, а Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов Договору.

Згідно п.1.3 Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін видаткової накладної або акта прийому-передачі, яка засвідчує момент передачі Товару.

Відповідно до п.п.2.1., 2.2 Договору найменування та кількість Товару визначаються у відповідних видаткових накладних. Якість товару, який поставляється відповідно до цього Договору, повинна відповідати погодженим Сторонами моделям та відповідати нормам, стандартам і вимогам, встановленим чинним законодавством України для товару цього виду. Постачальник зобов`язаний засвідчити якість товарів, що поставляються, відповідними товаросупровідними документами. Комплектність товару визначається виробником товару.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата проводиться Замовником у безготівковій формі, в розмірі 100% від загальної, на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 3-х днів з повідомлення про готовність товару до відвантаження з заводу.

Моментом поставки товару вважається дата, вказана в накладній на отримання товару (п.3.3. Договору).

Згідно п.4.1 Договору товар поставляється до дверей закладу на адресу Покупця.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що за порушення строків і порядку розрахунків за товар, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від вартості несплаченого товару, за кожний день прострочення оплати.

Згідно п.6.1. Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2020. В тому разі, якщо зобов`язання по даному Договору не будуть виконані сторонами, або однією із Сторін, то дія Договору продовжується до повного виконання зобов`язань по даному Договору.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання за договором поставки, згідно якого та в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вказує позивач, на виконання вищевказаного Договору №2/03/20 від 02.03.2020, 16.09.2020 Спільним малим підприємством "Сателіт" здійснено поставку відповідачу Товару, а саме: вітрина холодильна-прилавок Nika 1,5 -1шт., вітрина холодильна-прилавок Nika 2,0 - 2 шт., морозильна скриня М 800 D - 2 шт., вітрина холодильна-прилавок Nika 1,75 - 1 шт., на загальну суму 171 068 грн 99 коп. з ПДВ згідно видаткової накладної №РН-0000079 від 16.09.2020 року, рахунку-фактури №СФ-0000059 від 12.06.2020.

В матеріалах справи наявна копія вищезазначеної видаткової накладної, яка містить підписи представників сторін, скріплені печатками юридичних осіб. Зауважень чи інших застережень щодо якості товару чи його кількості матеріали справи не містять, як і не містять доказів складання сторонами актів у зв`язку з наявністю претензій відповідача з цього приводу.

Однак, відповідач оплатив отриманий Товар частково - в сумі 123 000,00 грн (а саме: 07.07.2020 - 30 000,00 грн, 17.07.2020 - 35 000,00 грн, 31.07.2020 - 15 000,00 грн, 28.08.2020 - 43 000,00 грн, 25.09.2020 - 20 000,00 грн, що підтверджується відповідними банківськими виписками AT "Укрсиббанк" по рахунку СМП "Сателіт".

У зв`язку з наведеним, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 28068,99 грн, що зокрема, підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 по 30.11.2020, який підписаний представниками Постачальника і Покупця та скріплений відтисками їх печаток.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідач викладені у позовній заяві обставини не спростував, доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості станом на дату розгляду справи суду не подав, а тому позовні вимоги Спільного малого підприємства "Сателіт" щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІРА" 28068,99 грн основного боргу за поставлений товар підлягають до задоволення як обгрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не оспорені відповідачем.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи порушення відповідачем строків проведення розрахунку за отриманий товар, позивачем на підставі ст.625 ЦК України заявлено до стягнення 907,70 грн інфляційних нарахувань (нарахованих за період жовтень-грудень 2020 року) та 297,60 грн 3% річних (нарахованих за період з 26.09.2020 по 01.02.2021).

Перевіривши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, суд вважає правомірним нарахування відповідачу 907,70 грн інфляційних нарахувань (за період жовтень-грудень 2020 року) та 297,60 грн 3% річних (за період з 26.09.2020 по 01.02.2021), а позов в даній частині є таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Як вже зазначалось вище, у п.5.2 Договору сторони погодили, що за порушення строків і порядку розрахунків за товар, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від вартості несплаченого товару, за кожний день прострочення оплати.

Враховуючи порушення відповідачем строків проведення розрахунку за отриманий товар, на підставі наведених вище положень Договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1190,43 грн пені (за період з 26.09.2020 по 01.02.2021).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення пені, суд вважає правомірним нарахування відповідачу пені в розмірі 1190,43 грн, а позов в даній частині є таким, що підлягає до задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 194, 202, 232, 233, 236-238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн покласти на відповідача.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІРА" (вул. Демидася, 3, с.Дичків, Тернопільський район, Тернопільська область, код 43237818) на користь Спільного малого підприємства "Сателіт" (вул. Дорошенка, 9, м. Тернопіль, код 14028829) - 28068 грн 99 коп. основного боргу, 1190 грн 43 коп. пені, 907 грн 70 коп. інфляційних нарахувань, 297 грн 60 коп. 3 % річних та 2270 грн 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст.256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із перебуванням судді Стопника С.Г. у період з 19.03.2021 по 26.03.2021 у відпустці, повне судове рішення складено і підписано 29 березня 2021 року.

Суддя С.Г. Стопник