ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25.03.2021 Справа № 905/29/21
Суддя - Говорун О.В.
Секретар - Коновалова А.І.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал-Агро".
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорський Кролик".
Про стягнення 295862,59 грн.
Представники учасників справи:
від позивача - не з`явився;
від відповідача - не з`явився.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №20200601/ГН від 01.06.2020 в частині здійснення оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, а також нараховані інфляційні втрати, 20% річних, штраф та пеню.
03.03.2021 позивачем подано заяву про зміну предмета позову.
03.03.2021 позивачем подано заяву про зміну предмету позову, яка за своїм змістом є заявою про зменшення розміру позовних вимог.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.
Суд приймає до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та розглядає справу з урахуванням викладених в цій заяві обставин.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
01.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал-Агро" (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорський Кролик" (далі покупець) укладено договір №20200601 (далі - договір), згідно з п.1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити комбікорм (надалі - продукція) на умовах, передбачених цим договором (а.с.5-10).
Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору, продукція, вказана в п.1.1 цього договору, поставляється партіями. Кожна партія товару визначається специфікацією цього договору (надалі - специфікація), в якій зазначається: найменування продукції, кількість продукції, що повинна постачатися в конкретній партії, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, а також тара, пакування та маркування тощо. Специфікація є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п.3.5 договору, датою поставки замовлення парті вважається дата, що вказана в видатковій накладній підписаній уповноваженими представниками з обох сторін.
Ціна та вартість кожної партії продукції, як постачається відповідно до умов даного договору визначається сторонами у відповідній специфікації та видатковій накладній (п.4.1 договору).
Згідно з п.5.2 договору, вартість кожної партії продукції сплачується покупцем постачальнику протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання видаткової накладної, якщо інший порядок оплати не визначений сторонами у відповідній специфікації.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором (п.12.3 договору).
Згідно з п.4 специфікацій, вартість товару зазначеного в специфікації сплачується покупцем постачальнику протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання видаткових накладних.
Вказані специфікації набувають чинності з моменту підписання обома сторонами та є невід`ємними частинами договору. Специфікації підписано та скріплено печатками сторін.
Поставлений позивачем товар прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень.
Відповідачем отриманий товар був оплачений лише частково, залишок заборгованості складає 194316 грн.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставку товару не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 194316 грн.
На час прийняття рішення, доказів оплати відповідачем заборгованості в сумі 194316 грн до суду не надано, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 194316 грн підлягає задоволенню.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).
Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Сторони в п.9.2 договору погодили, що, у разі порушення покупцем умов п.5.2 цього договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення платежу.
Як встановлено судом вище, відповідач отримав товар:
- на суму 194736 грн за видатковою накладною №330 від 03.08.2020, а отже період нарахування пені - з 03.09.2020 по 26.02.2021;
У випадку порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором більше ніж на 10 банківських днів, покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф в розмірі 20% від вартості несвоєчасно оплаченого товару (п.9.5 договору).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахованого штрафу у розмірі 20% за прострочення понад 10 днів, суд дійшов висновку про задоволення зазначеної вимоги повністю.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони в п.9.6 договору погодили, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупець зобов`язується замість трьох відсотків, передбачених ст.625 ЦК України, сплатити постачальнику 20 відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення.
Отже, сторонами в договорі встановлений інший розмір процентів річних від простроченої суми.
З урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають 20% річних нарахованих на заборгованість по видатковим накладним №330 від 03.08.2020 та №414 від 17.09.2020 за періоди з:
- 03.09.2020 по 30.11.2020 на суму 194736 грн;
- 01.12.2020 по 26.02.2021 на суму 164736 грн;
Перевіривши вказаний позивачем розрахунок інфляційний втрат за заявлений позивачем період (жовтень 2020 року січень 2021 року), суд задовольняє вимогу в цій частині повністю у розмірі 9138,42 грн.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд
Позов задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.04.2021.

Суддя О.В. Говорун