РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2021Справа № 910/1460/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «МЖКБУД»

про стягнення 439739,50 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "МЖКБУД" про стягнення 439739,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 19.10.2018 № 33/18.

Ухвалою суду від 08.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів, з дати отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 08.02.2021 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03150, м. Київ, вулиця Антоновича, 157 (номер відправлення 339), яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 08.02.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 16.02.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 339.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ «МЖКБУД» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (виконавець) укладено Договір №33/18, відповідно до п. 1.1. якого предметом Договору є надання виконавцем послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт (далі - послуг) на будівельному об`єкті "Будівництво багатофункціонального житлового комплексу в місті Українка на земельній ділянці площею 1,0846 га в районі вулиці Соснової на території Української міської ради Обухівського району Київської області» (далі - будівельний об`єкт).

Виконавець надає послуги на будівельному об`єкті баштовим(и) краном (ами) модифікації КБ-405 (далі БК) в кількості визначеній в проекті виконання робіт (далі - ПВР), а замовник організовує надання послуг БК на будівельному об`єкті та проводить своєчасну оплату наданих виконавцем послуг. (п. 1.2. Договору).

Виконавець щомісячно, протягом 3 робочих днів з дати отримання від замовника рапорту про роботи БК за звітний місяць, надає замовнику довідку та акт, оформлені по договірних цінах, згідно розділу 4 даного договору. (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору замовник щомісячно в термін до 10 числа, проводить оплату наданих послуг за попередній місяць. Оплата наданих послуг проводиться на підставі Довідок та Актів.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін. Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1. Договору і діє протягом одного року з дати його укладання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за даним Договором. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії цього Договору, жодна сторона письмово не заявила про свій намір припинити дію Договору, в такому випадку Договір, автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах, з послідуючою автоматичною пролонгацією. (пункти 7.1.-7.3. Договору).

На підтвердження обставин щодо надання позивачем послуг та їх вартості до матеріалів справи додано акти здачі-приймання робіт (надання послуг): № 1082 від 31.10.2018 за жовтень 2018 року на суму 378000,00 грн; № 1087 від 30.11.2018 за листопад 2018 року на суму 19222,50 грн; № 1184 від 30.11.2018 за листопад 2018 року на суму 93007,44 грн; № 1298 від 31.12.2018 за грудень 2018 року на суму 127510,20 грн; №66 від 31.01.2019 за січень 2019 року на суму 136510,92 грн; №151 від 28.02.2019 за лютий 2019 року на суму 135010,80 грн; №257 від 31.03.2019 за березень 2019 року на суму 146511,72 грн; № 350 від 30.04.2019 за квітень 2019 року на суму 135510,84 грн; № 441 від 31.05.2019 за травень 2019 року на суму 146011,68 грн; № 450 від 31.05.2019 за травень 2019 року на суму 25574,10 грн; № 544 від 30.06.2019 за червень 2019 року на суму 142511,40 грн; № 646 від 31.07.2019 за липень 2019 року на суму 118509,48 грн; № 702 від 31.08.2019 за серпень 2019 року на суму 107508,60 грн; № 804 від 30.09.2019 за вересень 2019 року на суму 111508,92 грн; № 833 від 31.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 396000,00 грн; № 838 від 31.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 20001,60 грн; № 2 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 458624,00 грн; № 39 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 108008,64 грн; № 97 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 45312,00 грн; № 125 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 138011,04 грн; № 236 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 154012,32 грн; № 314 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 134510,76 грн; № 363 від 31.05.2020 за травень 2020 року на суму 136010,88 грн; № 448 від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 141011,28 грн; № 4088 ввід 31.07.2020 за липень 2020 року на суму 145511,64 грн; № 4183 від 31.08.2020 за серпень 2020 року на суму 104508,36 грн; № 4204 від 30.09.2020 за вересень 2020 року на суму 476000,00 грн; № 4206 від 30.09.2020 за вересень 2020 року на суму 14001,12 грн. Загальна вартість наданих згідно долучених актів послуг складає 4294432,24 грн. Акти підписані обома контрагентами.

Відповідач частково оплатив вартість робіт, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями: № 282 від 19.10.2018 на суму 288000,00 грн; № 376 від 16.11.2018 на суму 90000,00 грн; № 522 від 25.01.2019 на суму 150000,00 грн; № 112 від 28.02.2019 на суму 100000,00 грн; № 176 від 25.03.2019 на суму 100000,00 грн; № 279 від 22.04.2019 на суму 107773,58 грн; № 287 від 23.04.2019 на суму 100000,00 грн; № 344 від 16.05.2019 на суму 100000,00 грн; № 392 від 31.05.2019 на суму 115510,84 грн; № 465 від 24.06.2019 на суму 100000,00 грн; № 536 від 17.07.2019 на суму 34097,18 грн; № 533 від 17.07.2019 на суму 100000,00 грн; № 576 від 02.08.2019 на суму 100000,00 грн; № 623 від 15.08.2019 на суму 100000,00 грн; № 640 від 28.08.2019 на суму 10000,00 грн № 683 від 11.09.2019 на суму 116018,08 грн; № 768 від 10.10.2019 на суму 100000,00 грн; № 811 від 13.11.2019 на суму 100510,52 грн; № 848 від 04.12.2019 на суму 207000,00 грн; № 881 від 16.12.2019 на суму 120000,00 грн; № 895 від 24.12.2019 на суму 100000,00 грн; № 40 від 29.01.2020 на суму 80000,00 грн; № 52 від 04.02.2020 на суму 50000,00 грн; № 119 від 28.02.2020 на суму 50000,00 грн; № 154 від 06.03.2020 на суму 186632,64 грн; № 158 від 10.03.2020 на суму 100000,00 грн; № 185 від 19.03.2020 на суму 53323,04 грн; № 195 від 25.03.2020 на суму 30000,00 грн; № 209 від 06.04.2020 на суму 30000,00 грн; № 215 від 09.04.2020 на суму 100000,00 грн; № 239 від 17.04.2020 на суму 30000,00 грн; № 283 від 14.05.2020 на суму 55000,00 грн; № 294 від 22.05.2020 на суму 50000,00 грн; № 322 від 02.06.2020 на суму 100000,00 грн; № 327 від 05.06.2020 на суму 30000,00 грн; № 338 від 09.06.2020 на суму 20000,00 грн; № 358 від 19.06.2020 на суму 50000,00 грн; № 446 від 24.07.2020 на суму 100000,00 грн; № 486 від 31.07.2020 на суму 100000,00 грн; № 525 від 12.08.2020 на суму 30000,00 грн; № 647 від 05.10.2020 на суму 100566,36 грн; № 713 від 10.11.2020 на суму 100000,00 грн; № 714 від 10.11.2020 на суму 134000,00 грн. Загальна сума сплачена відповідачем згідно наданих платіжних доручень становить 3918432,24 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено вище, на підставі Договору позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму в розмірі 4294432,24 грн, що підтверджується зазначеними вище актами.

Відповідачем, в свою чергу, проведено розрахунок з позивачем на загальну суму в розмірі 3918432,24 грн, що підтверджується зазначеними вище платіжними дорученнями.

Отже вартість не оплачених послуг становить 376000,00 грн.

Відповідач не заперечив та не спростував будь-якими доказами розмір наявної заборгованості на суму 376000,00 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 5.3. Договору, сторони погодили, що замовник щомісячно в термін до 10 числа, проводить оплату наданих виконавцем послуг за попередній місяць.

Таким чином, за вказаним вище пунктом Договору, враховуючи, що акти сторонами підписані з обох сторін, оплата вартості послуг повинна була бути здійснена відповідачем не пізніше зазначеного строку.

Отже, згідно встановлених строків, відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором на загальну суму в розмірі 376000,00 грн.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

У свою чергу, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.03.2019 в справі №914/843/18.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та доказів у спростування обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги. Про наслідки не подання відзиву був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Обставини щодо наявності основної заборгованості за Договором в розмірі 376000,00 грн у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належними доказами не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими на вказану суму.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 13968,66 грн за період з 11.10.2020 по 31.01.2021.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Згідно пункту 6.3. Договору у разі порушення замовником строків оплати за Договором, виконавець має право нарахувати замовнику пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня.

Суд перевірив розрахунок позивача та вважає його арифметично невірним. Згідно перерахунку суду сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 13940,96 грн.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 3485,24 грн суми 3% річних за період з 11.10.2020 по 31.01.2021 та 8685,60 грн суми інфляційних втрат, нарахованих за період з жовтня 2020 року по листопад 2020 року, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних та інфляційних втрат є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем до позовної заяви, суд встановив, що він є вірним, а тому, позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню на суму 3485,24 грн.

Натомість згідно перерахунку суду сума втрат від інфляції є більшою, ніж та, що визначена позивачем. Проте згідно приписів ст. 237 ГПК України, суд не наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, а тому втрати від інфляції підлягають стягненню з відповідача у визначеному позивачем розмірі - 8685,60 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф 10%, який передбачений пунктом 6.4. договору та складає 37600,00 грн.

Пунктом 6.4. договору передбачено, що при стягнення із замовника заборгованості в судовому порядку, виконавець має право додатково до суми заборгованості та пені нараховувати штраф в розмірі 10% від суми заборгованості, яка існувала у замовника перед виконавцем на дату подання позовної заяви до суду.

Оскільки стягнення заборгованості за надані позивачем за договором послуги відбувається в судовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 37600,00 грн (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «МЖБУД» (ідентифікаційний код 38454395, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 157) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (ідентифікаційний код 39907319, місцезнаходження: 04209, м. Київ, вул. Лебединська, буд. 2 літера А) суму основного боргу в розмірі 376000,00 (триста сімдесят шість тисяч гривень 00 копійок), суму пені в розмірі 13940,96 (тринадцять тисяча дев`ятсот сорок гривень 96 копійок), суму 3% річних у розмірі 3485,24 (три тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 24 копійки), суму інфляційних втрат в розмірі 8685,60 (вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 60 копійки), 37600 (тридцять сім тисяч шістсот гривень 00 копійок) та суму судового збору в розмірі 6595 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 67 копійки).

3. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 27,70 грн - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко