ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2021 р. Справа№ 910/11031/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 17.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020

у справі №910/11031/20 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

про стягнення 230 277,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про стягнення 230 277,76 грн, з яких: 3% річних у розмірі 49 452,66 грн, інфляційні нарахування у розмірі 180 825,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що підставою для нарахування відповідачу в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та 3% річних стало не виконання останнім судового рішення у справі №910/12842/17 в частині сплати заборгованості у розмірі 1076 339,90 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 3% річних у розмірі 49 452,66 грн, інфляційні нарахування у розмірі 180 825,10 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3454,17 грн, а всього 233 731,93 грн.

Аргументуючи вищезгадане судове рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Айбокс Банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/11031/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2020 у справі №910/11031/20, оскільки повний текст рішення він отримав 24.11.2020.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції безпідставно не було застосовано ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 614 Цивільного кодексу України, і не враховано відсутності вини відповідача щодо несплати позивачу гарантійного платежу за банківською гарантією №2592-1216/EN15.1v від 20.12.2016 у проміжок часу з 17.01.2018 по 04.12.2018, а також, факт добровільного виконання відповідачем цього зобов`язання після набрання законної сили.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/11031/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

11.01.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого долучено платіжне доручення №228743 від 06.01.2021 на суму 5181,24 грн.

Станом на 16.01.2021 інформація про зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення №228743 від 06.01.2021 була відсутня, в зв`язку із чим Північний апеляційний господарський суд звернувся до ДП "Інформаційні судові системи" з листом про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до вищевказаного платіжного доручення.

08.02.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов лист ДП "Інформаційні судові системи", яким підтверджено зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 поновлено Приватному акціонерному товариству "Айбокс Банк" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/11031/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/11031/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/11031/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.03.2021.

В судове засідання 17.03.2021 з`явився представник позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Повноважний представник відповідача у судове засідання не з`явився, враховуючи, що явка повноваженого представника відповідача в судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20.12.2016 між Публічним акціонерним товариством "Айбокс банк" (за договором - гарант, відповідач) було видано банківську гарантію № 2592-1216/ENI5.1v від 20.12.2016, згідно з якою банк бере на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (за договором - бенефінціар, позивач) кошти у розмірі, що не перевищують 1076339,90 грн у разі невиконання (неналежного виконання) Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичні інновації" (принципал) умов договору поставки № 02-1/4734-16 від 26.12.2016, протягом 10 робочих днів з дня отримання банком: першої письмової вимоги бенефенціара з посиланням на цю гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума належна до сплати, за умови, що у вимозі буде вказано, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням принципалом умов договору у повному обсязі стосовно асортименту, якості, кількості та строків і виключно за цінами згідно положень договору.

Відповідно до умов гарантії № 2592-1216/ENI5.1v від 20.12.2016 гарантія дійсна по 08.07.2017 включно. Будь-які вимоги або повідомлення стосовно цієї гарантії мають бути надіслані в письмовій формі та в такий час, щоб банк мав можливість отримати їх не пізніше тієї дати, після якої ця гарантія втрачає чинність та всі зобов`язання банка втрачають силу без будь-яких наслідків для нього.

У серпні 2017 Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі - ДП "НЕК "Укренерго") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (надалі - ПрАТ "Айбокс Банк") про стягнення 1080055,48 грн. заборгованості за гарантією №592-1216/ENI5.1v від 20.12.2016 (далі - гарантія №2592-1216/ENI5.1v), в тому числі 1076339,90 грн основної заборгованості та 3% річних у сумі 3715,58 грн, нарахованих за період з 20.06.2017 по 31.07.2017, з посиланням на статті 526, 530, 560, 563, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України та статті 193, 265 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 у справі №910/12842/17 скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ "Айбокс Банк" на користь ДП "НЕК "Укренерго" 1076339,90 грн заборгованості, 3% річних у сумі 3715,58 грн, 16200,83 грн судового збору за подання позову, 17820,92 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 32401,66 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Вказані рішення і постанова мотивовані положеннями статей 526, 546, 560, 562, 563, 565, 566, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, статей 193, 200 Господарського кодексу України, пунктів 2, 5 Положення №639 та статей 74, 269 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням яких суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що ПрАТ "Айбокс Банк" неправомірно відмовив ДП "НЕК "Укренерго" у виплаті за гарантією №2592-1216/ENI5.1v, оскільки пред`явлена останнім вимога №01/5965 від 31.05.2017 відповідала умовам цієї гарантії та є доведеним неналежне виконання постачальником умов договору поставки №02-1/4734-16 від 26.12.2016, а вимога ДП "НЕК "Укренерго" по виплаті не перевищувала передбачену гарантією суму.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 у справі №910/12842/17 залишено без змін.

09.01.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018, Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення.

11.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 виконано ПрАТ "Айбокс Банк", про що свідчить платіжне доручення № 243 від 11.02.2019 про перерахування суми коштів у розмірі 1146478,89 грн.

11.02.2019 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню наказу у справі № 910/12842/17.

Враховуючи, що вимога про виплату за гарантією мала бути виконана відповідачем 19.06.2017, а також те, що сума 3% річних за період з 20.06.2017 до 31.07.2017 сплачені відповідачем за рішенням суду, загальний період прострочення зі сплати 3% річних складає 42 дні. У зв`язку з чим позивачем нараховано до сплати відповідачу 3% річних у розмірі 49452,66 грн та інфляційні нарахування за період з липня 2017 року до січня 2019 року у розмірі 180825,10 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 Позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 3% річних у розмірі 49 452,66 грн, інфляційні нарахування у розмірі 180 825,10 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3454,17 грн, а всього 233 731,93 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань за прострочення сплати відповідачем стягнутої за рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/12842/17 заборгованості у розмірі 1076339,90 грн.

Приписами статей 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Положення статті 11 Цивільного кодексу України передбачають, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

В силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанцій встановлено, з підстав прострочення ПрАТ "Айбокс Банк" виконання договірних зобов`язань, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/12842/17 залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2019, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ "Айбокс Банк" на користь ДП "НЕК "Укренерго" 1076339,90 грн заборгованості, 3% річних у сумі 3715,58 грн.

За змістом частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій справі, що за встановлених обставин рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі № 910/12842/17 не є підставою виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах, а лише підтверджує факт порушення ПрАТ "Айбокс Банк" грошового зобов`язання, яке виникло перед ДП "НЕК "Укренерго" до ухвалення судового рішення на підставі гарантії №592-1216/ENI5.1v від 20.12.2016.

Як зазначалося вище, визначаючи правову природу грошового зобов`язання, необхідно, перш за все виходити з правил частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції належним чином з`ясував зміст спірних правовідносин, встановив правову природу позовних вимог та правильно застосував норми матеріального права для вирішення спору.

З огляду на зазначене колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо відсутності його вини щодо несплати позивачу гарантійного платежу за банківською гарантією №2592-1216/EN15.1v від 20.12.2016 у проміжок часу з 17.01.2018 по 04.12.2018, як необґрунтовані та такі, що суперечать природі спірних правовідносин, що виникли з підстав невиконання відповідачем грошового зобов`язання за банківською гарантією.

Як вже зазначалося вище однією з підстав припинення зобов`язання, в тому числі грошового, є його виконання проведене належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином враховуючи, що грошове зобов`язання ПрАТ "Айбокс Банк" виникло до ухвалення судового рішення по суті спору у справі №910/12842/17 та не припинилося в наслідок набрання ним законної сили, нарахування 3 % річних та інфляційних, згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, належить здійснювати на суму основного боргу, стягнуту цим судовим рішенням до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих цим рішенням сум, 3 % річних та судового збору.

Твердженння відповідача стосовно не застосування судом першої інстанції ст. 233 Господарського кодексу України та 614 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, колегією суддів відхиляється, з огляду на таке.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 902/417/18 від 18.03.2020.

Однак, у даному випадку, судова колегія враховує, що прострочення виконання за банківською гарантією має тривалий і триваючий характер та стосується значних сум несплачених грошових коштів, в той час як розмір заявлених до стягнення відсотків річних (3%), не є завищеним стосовно розміру, передбаченого ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 3% річних у повному обсязі, оскільки таке стягнення має компенсаційний характер, і у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, з іншого боку - не носить ознак штрафної санкції та надмірного тягаря для боржника.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/11031/20 - без змін.

Матеріали справи №910/11031/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.03.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна