Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Господарський суд Харківської області 18 березня 2021 року м. Харків
справа № 922/3755/20
склад суду:суддя Бринцев О.В.
секретар судового засідання:Остапко М.О.
позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЗАЗИСТ ХАРКІВ"
відповідач:Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "РОЯКІВКА"
вимоги позивача:стягнення 1.567.363,86грн
представник позивача:Тітов І.Б.
представник відповідачаШитель С.О.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. Обставини справи.

1.1. Між позивачем ТОВ «Агрозахист Харків» (постачальник) та відповідачем ПОСП «Рояківка» (покупець) було укладено договір поставки від 17.10.2019 №13/20 (далі - Договір). Відповідно умов Договору постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором. Асортимент, кількість, ціну та вартість товару сторони узгодили в додатках до договору - від 17.10.2019 №1/13/20, від 27.02.2020 №2/13/20, від 27.02.2020 №3/13/20, від 09.04.2020 №4/13/20, від 17.07.2020 №5/13/20.

1.2. В подальшому позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 2.367.422,21 грн. Відповідач поставлений товар оплатив не в повному обсязі. Станом на момент подачі позову заборгованість складала 867.422,21 грн.

1.3. За несвоєчасну оплату товару Договором передбачено нарахування пені (п.8.1.1.) та 20 процентів річних (8.7.).

2. Стислий виклад позиції позивача. Заяви, клопотання позивача.

2.1. Предметом позову ТОВ «Агрозахист Харків» є стягнення 867.422,21 грн основного боргу за поставлений товар, 542.574,38 грн пені за прострочку оплати товару, 28.215,65 грн штрафу у вигляді 20% річних, 34.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.2. Юридичними підставами позову є статті 11, 509, 525, 526, 655, 656, 692, 693, 712 ЦК України.

2.3. Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем обов`язків з оплати товару, поставленого йому позивачем на підставі Договору.

2.4. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує частково. В частині основного боргу просить провадження у справі закрити в порядку пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України (за відсутністю предмету спору). Вказує, що основний борг відповідачем повністю погашений. В решті просить позов задовольнити.

3. Стислий виклад заперечень відповідача. Заяви, клопотання відповідача.

3.1. В частині основного боргу відповідач ПОСП «Рояківка» також просить суд провадження у справі закрити в порядку пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України (відсутній предмет спору). Вказує, що основний борг відповідачем повністю погашений.

3.2. Представник відповідача в судовому засіданні 18.03.2021 зробив усну заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу з наведених вище підстав.

3.3. Проти задоволення позовних вимог про стягнення 542.574,38 грн пені відповідач заперечує. Стверджує, що пеня нарахована позивачем неправильно (з порушенням визначених договором строків, на вартість товару, який фактично не був поставлений, на суми боргу, які були своєчасно сплачені тощо).

3.4. Пеню в частині, що нарахована правомірно відповідач просить зменшити на 50% в порядку статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України.

3.5. Проти задоволення позовних вимог про стягнення 28.215,65 грн штрафу у вигляді 20% річних відповідач заперечує. Вказує, що розрахунок штрафу містить такі само недоліки, як і розрахунок пені.

3.6. Проти задоволення позовних вимог про стягнення 34.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відповідач заперечує. Вважає, що заявлена сума витрат не підтверджена документально та є надмірною.

4. Інші процесуальні дії у справі.

4.1. Позивачем 19.01.2021 подано заяву про уточнення позовних вимог (вх. №1097), яка прийнята до розгляду ухвалою суду, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 19.01.2021.

4.2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.02.2021 позовну заяву ТОВ «Агрозахист Харків» було залишено без руху на підставі частини одинадцятої статті 176 ГПК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

5. Висновок суду про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення 867.422,21 грн боргу за поставлений товар.

5.1. В уточненій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 867.422,21грн основного боргу за товар, поставлений на підставі Договору.

5.2. Відповідачем надані докази, які підтверджують погашення заборгованості за вказаний товар після відкриття провадження у справі. А саме платіжні доручення від 16.12.2020 №1043, від 17.12.2020 №1052, від 28.12.2020 №1085 (т.I, а.с. 144-146).

5.3. В судовому засіданні представник позивача підтверджує факт одержання відповідних коштів та здійснення повного розрахунку за товар, поставлений на підставі договору поставки від 17.10.2019 №13/20.

5.4. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст.75 ГПК України).

5.5. З урахуванням наявних у справі доказів та пояснень представника позивача суд приходить до висновку про здійснення позивачем повного розрахунку за поставлений товар та, відповідно, про відсутність предмету спору в цій частині.

5.6. На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 867.422,21 грн боргу.

6. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

6.1. З урахуванням предмету решти позовних вимог, їх юридичних (ст.ст. 193, 265 ГК України, 525, 526, 549, 551, 625, 629, 662, 692 ЦК України) та фактичних (порушення строків платежу) підстав, а також з урахуванням заперечень відповідача проти цих вимог, суд визначає перелік обставин, які є предметом доказування у справі таким чином:

- наявність грошового зобов`язання відповідача;

- настання строків його виконання;

- порушення цих строків відповідачем;

- наявність договору про встановлення неустойки (пені) за порушення строку виконання грошового зобов`язання;

- відповідність розрахунку пені обставинам справи та відповідним приписам чинного законодавства України;

- наявність договору про встановлення 20% річних;

- відповідність розрахунку 20% річних обставинам справи та відповідним приписам чинного законодавства України.

6.2. У відповідності до ст.74 ГПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) позивач зобов`язаний довести наявність зазначених обставин, а відповідач їх спростувати.

7. Висновок суду про порушення прав позивача та обґрунтованість вимог про нарахування пені за прострочку оплати товару в розмірі 11.713,83 грн.

7.1. Судом встановлено наявність грошових зобов`язань відповідача. Так, між позивачем ТОВ «Агрозахист Харків» (постачальник) та відповідачем ПОСП «Рояківка» (покупець) було укладено договір поставки від 17.10.2019 №13/20 (т.I, а.с.9-13). Відповідно умов Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором (пункт 1.1. Договору).

7.2. Судом встановлено настання строків виконання грошових зобов`язань відповідача. Так, Договором (п.3.1.) визначено, що графік розрахунків за поставлений Товар визначається в Додатках даного договору. Згідно додатків до Договору від 27.02.2020 №2/13/20, від 27.02.2020 №3/13/20, від 09.04.2020 №4/13/20, від 17.07.2020 №5/13/20 (т.I, а.с. 14-17, 190) покупець сплачує постачальнику 100% вартості товару на умовах товарного кредиту в строк до 15.10.2020. Факт поставки товару за вказаними додатками до Договору підтверджується видатковими накладними та довіреностями на одержання ТМЦ (т.I, а.с. 18-20, 22-24, 26, 29, 32, 35-37, 40, 43-45, 48-50, 174, 175-177, 180-182, 186, 191-193).

7.3. Порушення строків розрахунків за поставлений Товар вбачається з платіжних доручень від 19.10.2020 №847, від 19.10.2020 №854, від 16.12.2020 №1043, від 17.12.2020 №1052, від 28.12.2020 №1085 (т.І, а.с 77, 144-146) та не заперечується відповідачем.

7.4. Наведені обставини, а саме, порушення строків оплати товару, приводять суд до висновку про порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

7.5. Пеня за порушення строку виконання грошового зобов`язання встановлена підпунктом першим п.8.1.1. Договору. Згідно з ним крім відповідальності, встановленої п. 8.1. даного договору, Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу за кожний день прострочення.

7.6. Перевіркою зробленого позивачем розрахунку пені (т.I, а.с. 127) судом встановлено правильне нарахування пені у загальному розмірі 11.713,83 грн на суму боргу 2.367.422,21 грн за період з 16.10.2020 по 18.10.2020, та на суму боргу 867.422,21 грн з 19.10.2020 по 20.11.2020.

7.7. На підставі викладеного позовні вимоги про стягнення пені в цій частині є законними, обґрунтованими і тому підлягають задоволенню з урахуванням наведених нижче висновків щодо клопотання про зменшення пені в порядку в порядку статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України.

8. Висновок суду про необґрунтованість вимог про нарахування пені в розмірі 473.993,39грн за прострочку оплати товару, вказаного у додатку від 17.10.2019 №1/13/20.

8.1. Позивачем безпідставно нарахована пеня в розмірі 473.993,39 грн на суму вартості товару 2.500.004,00 грн, що вказаний у додатку від 17.10.2019 №1/13/20, за період з 24.10.2019 по 15.10.2020. Судом встановлено, що цим додатком передбачено обов`язок здійснення покупцем попередньої оплати товару в строк до 23.10.2019. Між тим пунктом 8.1.1. Договору передбачено пеню не за порушення строків попередньої оплати, а за порушення строків оплати продукції. Відповідальності за порушення строків попередньої оплати не поставленого товару Договором не передбачено. За таких обставин підстави для нарахування пені в цій частині відсутні.

8.2. Безпідставність нарахування пені за порушення виконання грошового зобов`язання за відсутності конкретно визначеного її розміру в договорі, була встановлена у аналогічних відносинах постановою Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18.

8.3. За таких обставин позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 473.993,39 грн задоволенню не підлягають.

9. Висновок суду про необґрунтованість вимог про нарахування пені в розмірі 56.867,16 грн за прострочку оплати не поставленого товару.

9.1. Позивачем безпідставно нарахована пеня в розмірі 7.748,66 грн за період з 16.10.2020 по 19.10.2020 на суму боргу 5.908.355,00 грн. Так само безпідставно нарахована пеня в розмірі 60.832,33 грн за період з 20.10.2020 по 20.11.2020 на суму боргу 5.798.081,83 грн. В якості боргу, на який нараховується пеня, позивач визначає не вартість фактично поставленого товару, а вартість товару, про поставку якого лише досягнуто домовленість. Зокрема, пеня нарахована на суми 5.908.355,00 грн та 5.798.081,83 грн сукупної вартості товару, що підлягав поставці згідно з додатками №№1/13/20, 2/13/20, 3/13/20, 4/13/20, 5/13/20. Проте, як зазначалось вище, умовам Договору (п.8.1.1.) відповідає нарахування пені лише на вартість фактично поставленого товару. Згідно з наявними у справі первинними документами та з урахуванням часткових оплат ця вартість становить 2.367.422,21грн. Розмір нарахованої на неї пені становить 11.713,83грн про, що зазначено в п.7 цього рішення.

9.2. З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 56.867,16 грн задоволенню не підлягають.

10. Висновок суду про обґрунтованість вимог про стягнення 19.576,54 грн двадцяти процентів річних.

10.1. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК України)

10.2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

10.3. Договором (п.8.7.) встановлено, що «В разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 цього договору, покупець відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості 20% річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати».

10.4. Встановлені вище обставини, а саме наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання (п.п.7.1 - 7.3 рішення) та наявність домовленості про сплату процентів річних (п.10.3. рішення) свідчить про наявність правових та фактичних підстав для стягнення з відповідача 20% річних.

10.5. Приходячи до цього висновку, суд також враховує положення п.2.7. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 №14. Ним визначено, що застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (стаття 536 ЦК України), зокрема процентів на прострочену суму оплати товару, проданого в кредит (частина п`ята статті 694 названого Кодексу), оскільки стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов`язань, ані штрафною санкцією.

10.6. При цьому суд підкреслює, що наразі йдеться про стягнення саме процентів річних, а не про стягнення штрафу, як це помилково зазначено позивачем у позові. У відповідності до ст.ст. 530, 625 ЦК України проценти річних є платою за користування чужими коштами, а не штрафними санкціями. Проценти є способом захисту майнових інтересів кредитора від знецінення коштів та способом компенсації вигоди, втраченої внаслідок неможливості користування коштами.

10.7. Перевіркою наданого позивачем розрахунку 20% річних судом встановлено, що останні нараховані правильно в загальній сумі 19.576,54 грн на суму боргу 2.367.422,21 грн за період з 16.10.2020 по 18.10.2020, та на суму боргу 867.422,21 грн за період з 19.10.2020 по 20.11.2020.

10.8. На підставі цього позовні вимоги про стягнення 19.576,54 грн є законними, обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

11. Висновок суду про необґрунтованість нарахування 8.639,11 грн 20% річних.

11.1. Позивачем безпідставно нараховано 20% річних у загальній сумі 7.872,91 грн за період з 16.04.2020 по 15.10.2020 (з 16.04.2020 по 05.05.2020 на суму боргу 66.082,00 грн та з 06.05.2020 по 15.10.2020 на суму боргу 80.281,00грн). Позивач здійснюючи нарахування процентів, помилково визначив товар, вказаний у накладних від 16.04.2020 №813 та від 05.05.2020 №1062, таким, що ніби то був поставлений згідно з додатком від 17.10.2019 №1/13/20.

11.2. Проте, згідно пункту 2 додатку від 17.10.2019 №1/13/20 поставка за ним здійснюється лише на умовах попередньої оплати. Попередню оплату здійснено не було. Пунктом 3 додатку передбачено, що при простроченні оплати на строк, який перевищує десять календарних днів, постачальник має право відмовитись від поставки.

11.3. Про відсутність поставки товару за додатком від 17.10.2019 №1/13/20 свідчить також відсутність посилань на цей додаток у накладних, та інших первинних документах, котрими була оформлена передача товару.

11.4. Також про це свідчать результати порівняння асортименту, цін та вартості товарів у накладних від 16.04.2020 №813 та від 05.05.2020 №1062 (на які посилається позивач, як на доказ поставки товару за додатком від 17.10.2019 №1/13/20) із асортиментом, цінами та вартістю товарів, визначених в інших додатках до Договору. Зокрема, в додатку від 17.10.2019 №1/13/20 визначено найменування товару «Оракул мультикомплекс» в.р. (10л)»; кількість - 450 л; ціна за 1 одиницю в грн без ПДВ - 220,50 грн; загальна сума - 99.225,00 грн. Це не відповідає за кількістю та вартістю товару, визначеному у видатковій накладній від 16.04.2020 №813. В ній зазначено «Мікродобриво «Оракул мультикомплекс» в.р. (10л)» у кількості 620 л; ціна без ПДВ - 122,38 грн; сума без ПДВ - 75.875,60 грн. Разом з тим ця товарна позиція за найменуванням, кількістю та вартістю кореспондується з товаром, визначеним в додатку від 09.04.2020 №4/13/20.

11.5. Аналогічно ціна за одиницю товару «UN 3082 Коннект 11,25%, к.с. (4*5л) кл. 9 ГУ III (EM4L026758)» - 473,32 грн, який було поставлено на підставі видаткової накладної від 05.05.2020 №1062, відповідає ціні, визначеній у додатку від 27.02.2020 №2/13/20 до Договору.

11.6. Тобто, товар за видатковими накладними від 16.04.2020 №813 та від 05.05.2020 №1062 очевидно було поставлено не на підставі додатку від 17.10.2019 №1/13/20, а на підставі додатків від 27.02.2020 №2/13/20, від 09.04.2020 №4/13/20.

11.7. Це означає неможливість застосування до зобов`язань з оплати цього товару строків, визначених додатком від 17.10.2019 №1/13/20. Як наслідок - безпідставність нарахування 20% річних в загальному розмірі 7.872,91 грн за період з 16.04.2020 по 15.10.2020.

11.8. Крім того, перевірка наданого позивачем розрахунку 20% річних свідчить, що в період прострочки позивачем помилково включено день часткового фактичного виконання зобов`язання (19.10.2020). Це неправильно, адже у відповідності до статті 530 ЦК України день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення відсотків річних.

11.9. Така позиція суду відповідає положенням п.1.9. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 №14. Також вона узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.06.2018 у справі №922/1008/16 де зазначено наступне: «В даному випадку суд першої інстанції вірно здійснив перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних».

11.10. З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення 20% річних в розмірі 8.639,11 грн задоволенню не підлягають.

12. Висновок суду про зменшення пені на 50%.

12.1. Відповідач подав клопотання, в якому просить зменшити розмір пені на 50%. Клопотання мотивоване тим, що відповідач допустив незначну затримку в розрахунках з позивачем та до ухвалення судом рішення в даній справі повністю розрахувався за поставлений товар. Крім того, матеріали справи не містять доказів понесення збитків, які поніс позивач внаслідок затримки платежів з боку відповідача.

12.2. Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

12.3. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013). Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення.

12.4. Інститут зменшення неустойки є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Він покликаний протидіяти необґрунтованому збагаченню однією із сторін за рахунок іншої. Цей інститут спрямований на забезпечення цивільно-правових принципів рівності і балансу інтересів сторін. Право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладені договору, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

12.5. Законодавство України не містить переліку обставин, які мають істотне значення, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

12.6. Вирішуючи клопотання про зменшення пені суд виходить з такого.

- відповідач повністю погасив заборгованість за поставлений товар;

- позивач не зазнав суттєвих збитків, у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем основного зобов`язання (доказів на підтвердження їх наявності позивачем не надано);

- на суму заборгованості позивачем нараховані 20% річних, котрі стягнуті судом в сумі 19.576,54 грн;

12.7. Викладені обставини мають істотне значення для оцінки правомірності поведінки сторін та для ухвалення рішення, що має відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства (п.6. ч.1 ст. 3 ЦК України). В сукупності з іншими об`єктивними обставинами (глобальна економічна криза, ускладнення здійснення господарської діяльності в державі в умовах пандемії, дисбаланс цін на ринках продукції сільськогосподарського виробництва тощо) вони свідчать про те, що в даному разі стимулююча і компенсаційна функція пені в повній мірі можуть бути виконані і за умови зменшення розміру пені на 50% до 5.856,92 грн.

12.8. З наведених міркувань клопотання відповідача про зменшення пені на 50% підлягає задоволенню, а пеня, відповідно, підлягає стягненню в сумі 5.856,92 грн.

13. Судові витрати

13.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129, 130 ГПК України, та статтею 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно з приписами останньої позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 1.937,28 грн різниці між 23.510,46 грн судового збору, сплаченого при подачі позову та 21.573,18 грн судового збору, нарахованого відповідно до уточненої (зменшеної) суми позовних вимог. Та крім того поверненню підлягає 13.011,33 грн судового збору, нарахованого на суму позовних вимог 867.422,21 грн, провадження в частині котрих закрито. Всього з державного бюджету підлягає поверненню позивачеві 14.948,61 грн.

13.2. Згідно статі 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору в розмірі 469,36 грн покладаються на відповідача. В решті (8.092,49 грн) залишаються за позивачем.

13.3. Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть вирішені судом шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку статей 126, 244 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «РОЯКІВКА» (64030, Харківська обл., Кегичівський р-н, с. Рояківка, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ» (61098, м. Харків, вул. Кашуби, буд. 10, ):

- пеню в сумі 5.856,92 грн;

- 20% річних у сумі 19.576,54 грн;

- витрати зі сплати судового збору в розмірі 469,36 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині позовних вимог про стягнення суми боргу за поставлений товар у розмірі 867.422,21 грн провадження у справі №922/3755/20 закрити.

5. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 536.717,47 грн та 20% річних у сумі 8.639,11 грн відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "29" березня 2021 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/3755/20/