ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4340/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді :Антонік С.Г. (доповідач),

суддів Березкіна О.В., Дармін М.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Федюшко Сергія Сергійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 (суддя Рудь І.А., повний текст рішення складено ті підписано 28.01.2021р.) у справі №904/4340/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Федюшко Сергія Сергійовича, смт. Зарічне Зарічнинського району Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РА Транс", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасне завантаження, понаднормовий простій автомобіля у розмірі 11 978 грн. 63 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся Фізична особа-підприємець Федюшко Сергій Сергійович з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РА Транс" про стягнення штрафу за несвоєчасне завантаження, понаднормовий простій автомобіля у розмірі 11 978 грн. 63 коп., відповідно до умов договору на транспортне обслуговування при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 17.03.2020 № 01-17.03.2020р. та заявки від 17.03.2020 № 01 до вказаного договору.

Позов обгрунтований порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині сплати нарахованого позивачем штрафу за несвоєчасне завантаження автомобіля у розмірі 2 979 грн. 36 коп., штрафу за розпочаті дні простою при завантаженні автомобіля на території Болгарії у розмірі 5 988 грн. 70 коп., штрафу за розпочатий день простою під час розвантаження автомобіля на території України у розмірі 3 010 грн. 57 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року у справі №904/4340/20 у позові Фізичної особи-підприємця Федюшко Сергія Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "РА Транс" про стягнення штрафу за несвоєчасне завантаження, понаднормовий простій автомобіля у розмірі 11 978 грн. 63 коп. відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові суд керувася тим, що в матеріалах справи відсутні повідомлення позивачем відповідача про всі ускладнення, що виникли у процесі завантаження, та про виникнення простою транспортного засобу в порядку, визначеному договором, а саме за номером телефону, вказаним у заявці № 01( НОМЕР_1 ). Повідомлення саме в телефонному режимі є належне виконання умов договору, спрямоване на своєчасне інформування відповідача (конкретну уповноважену особу) про виникнення складнощів під час завантаження та розвантаження, виникнення простою транспортного засобу, яке, у свою чергу, надає можливість відповідачу своєчасно встановити причини складнощів, простою і своєчасно їх усунути, а також додаткові витрати, пов"язані з виконанням договору або зменшити їх розмір. Надана позивачем роздруківка листування з електронної пошти містить інформацію про хід виконання перевезення, однак саме виконання позивачем обов"язку негайного інформування щодо ускладнення, які виникають у процесі завантаження, своєчасного інформування про виникнення простою вона не містить, тобто не є належним доказом у справі. Зі змісту контрольного листа до подорожнього листа від 14.03.2020 серія 02 ОВД вбачається, що транспортний засіб прибув на завантаження 18.03.2020 о 13:02 год., вибув 20.03.2020 о 15:21 год. Оскільки понаднормовий простій визначено у днях, 19.03.2020 та 20.03.2020 включені до нормованого простою транспортного засобу, понаднормовий простій починається з наступного дня, тобто з 21.03.2020, а 20.03.2020 транспортний засіб вибув з місця завантаження. Аналогічне стосується розвантаження транспортного засобу, який прибув у м. Бровари 24.03.2020 о 08:47 год., згідно заявки № 01 нормований простій для розвантаження складає 48 годин, понаднормовий простій починається з 27.03.2020, а 25.03.2020 транспортний засіб вибув з місця розвантаження.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Фізична особа-підприємець Федюшко Сергій Сергійович, в якій просить скасувати рішення суду від 21.01.2021р. та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- пунктом 4.1.2 Договору передбачено обов`язок Позивача, як Перевізника, інформувати за телефонами указаними у заявці Відповідача (як Ексцедитора) про всі ускладнення, що виникають у процесі завантаження, митного оформлення, транспортування і розвантаження вантажу, у тому числі про вимушені затримки транспортних засобів на шляху прямування, аваріях та інших випадках, що перешкоджають своєчасній доставці вантажу або загрожують його збереження. Але договір не має обмежень, щодо іншого інформування, в тому числі шляхом листування через офіційні електронні адреси сторін;

- позивачем здійснювалося постійне інформування Відповідача під час виконання Договору шляхом листування на електронну адресу, в телефонному режимі. Відповідач був належним чином поінформованим про хід перевезення та ускладнення під час перевезення, реагував на таке інформування, відповідаючи листами на електронну адресу, телефонними дзвінками. Згідно до листування між сторонами по справі, яке є в матеріалах суду, видно, що відповідач майже негайно реагував на отримане повідомлення;

- суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою позовні вимоги щодо застосування штрафу за несвоєчасне завантаження автотранспортного засобу до перевезення вантажу протягом 24 годин з моменту прибуття автотранспорту на завантаження; зробив неправильні висновки щодо розрахунку часу понаднормового простою автомобіля, так як він сплачується за кожен розпочатий день такого простою, який рахується після 24 годин з моменту прибуття автотранспорту в місце проведення операції завантаження/розвантаження, оформлення митних процедур.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що позивачем не надано доказів інформування в порядку, визначеному договором, про несвоєчасне завантаження автомобіля та його простій.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О. від 01.03.2021 року відкрите апеляційне провадження у справі № 904/4340/20. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 17.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "РА Транс" (експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Федюшко Сергієм Сергійовичем (перевізник) укладений договір на транспортне обслуговування при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 01-17.03.2020р. (далі - договір), відповідно до якого перевізник зобов`язався за винагороду, від свого імені, але в інтересах і за рахунок експедитора організувати перевезення вантажів замовника у міжнародному автомобільному сполученні, а також на території СНД ( п.1.1 договору).

Згідно з п.п. 2.1 - 2.3 договору, взаємовідносини експедитора і перевізника ґрунтуються на положеннях Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) і Протоколу Конвенції КДПВ, Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП). На кожне окреме перевезення оформлюється заявка, яка містить опис умов і особливостей конкретного перевезення і є невід`ємною частиною цього договору. Підтвердженням факту надання перевізником в повному обсязі зазначеної у заявці послуги є копія товарно-транспортної накладної (CMR) встановленого зразка з відмітками вантажовідправника, перевізника, одержувача вантажу та митних органів.

За розділом 3 договору, експедитор інформує перевізника про перевезення не пізніше ніж за 48 годин до його початку згідно заповненої заявки установленого зразка, яка вважається переданою експедитором по е-mail або по факсимільному зв`язку чи по скайпу замовником та прийнятою перевізником до виконання, якщо вона заповнена належним чином та підписана повноваженими представниками сторін та скріплена печатками. Інформація додатково передається по е-mail або по факсимільному зв`язку чи по скайпу у вигляді заявки, що містить наступні дані: точні адреси місць завантаження і розвантаження вантажу; дата і час подачі автомобіля під завантаження; вага, назва вантажу, вид і вартість вантажу, кількість палета місць чи вантажних місць і вид упаковки при наявності та маркування при наявності, вантаж ADR, або не ADR; адреси відправника і одержувача вантажу з зазначенням контактних телефонів; адреси проведення митних формальностей при завантаженні і розвантаженні вантажу; точну адресу місця доставки вантажу одержувачу, додаткові інструкції в письмовому вигляді, необхідні водієві для знаходження адреси та ідентифікації вантажоодержувача; вартість послуг і порядок розрахунків, розмір штрафних санкцій за прострочення оплати перевезення та сверхнормативних простоїв та інше; особливості перевезення конкретного вантажу. Перевізник передає експедитору факсом або по е-mail чи по скайпу письмове підтвердження прийняття заявки та договору від експедитора до виконання із зазначенням реєстраційних номерів фрахтуємого транспорту та приступає до виконання своїх обов`язків тобто до завантаження вантажу та перевезення згідно заявці.

У відповідності до п.4.1.2 договору, до прав та обов`язків перевізника належить, зокрема, негайне інформування за телефонами указаними в відповідній заявці замовника про всі ускладнення, що виникають у процесі завантаження, митного оформлення, транспортування і розвантаження вантажу, у тому числі про вимушені затримки транспортних засобів на шляху прямування, аваріях та інших випадках, що перешкоджають своєчасній доставці вантажу або загрожують його збереженню.

За п.4.2.2 договору до прав та обов`язків експедитора належить, зокрема, забезпечення проведення завантаження / розвантаження та митного оформлення вантажу, що перевозиться перевізником.

Згідно з пп. 4.2.4 п. 4.2 договору сторони домовились рахувати нормативний час 48 годин по території Європи та України і країнам СНД, тобто 24 години на завантаження автомобіля та 24 години на замитнення автомобіля, 24 години на розвантаження автомобіля і 24 години на розмитнення автомобіля з моменту прибуття автомобіля на місце проведення операції.

Розділом 5 договору визначено вартість послуг і порядок розрахунків.

Згідно з п.п. 6.3, 6.4 договору, у разі ненадання вантажу або несвоєчасного завантаження автотранспортного засобу до перевезення вантажу протягом 24 годин з моменту прибуття автотранспорту на завантаження, перевізник має право вимагати від експедитор сплати штрафу в сумі, що становить еквівалент 100 євро по території Європи, 100 євро по території України (за курсом НБУ України на дату настання відповідальності сторін). За таких обставин перевізник має право відмовитися від виконання даного перевезення за відповідною заявкою, при цьому штрафні санкції до перевізника не застосовуються. За понаднормовий простій транспортного засобу перевізника, експедитор зобов`язаний сплатити перевізнику за кожен розпочатий день такого простою штраф у розмірі 100 євро по території Європи, та 100 євро за кожен розпочатий день по території України (за курсом НБУ України на дату настання такої події). Вихідні і святкові дні країни перебування будуть оплачуватися експедитором згідно п.6.4 цього договору в тому випадку, якщо транспортний засіб прибув на місце проведення операції не пізніше ніж за чотири години до закінчення робочого часу організації, що виробляє процедуру завантаження / розвантаження транспортних засобів та митне оформлення вантажу.

За п.9.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту, доки одна зі сторін не заявить про намір розірвати його шляхом подачі письмового повідомлення не пізніше, ніж за 60 днів до передбачуваної дати розірвання, за умови проведення повних розрахунків між сторонами, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за даним договором.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, заявкою №01 від 17.03.2020 до договору передбачено перевезення вантажу за маршрутом Болгарія м.Варна на Україну м.Бровари. Дата завантаження і пограничний перехід 18.03.2020 - 19.03.2020. Нормативний простій при завантаженні, враховуючи митні процедури - 48 годин, тобто 24 години на завантаження автомобіля та 24 години на замитнення автомобіля; при розвантаженя. Враховуючи митні процедури - 48 годин, тобто 24 години на розвантаження автомобіля та 24 години на розмитнення автомобіля.

У заявці сторони узгодили, що штрафні санкції згідно договору № 01-17.03.2020р. від 17.03.2020.

Умовами договору сторонами узгоджено, що інформація передається ними один одному по е-mail або по факсимільному зв`язку чи по скайпу.

Проаналізувавши всі наявні матеріали справи, зокрема і електронне листування сторін, апеляційним судом встановлене наступне.

Договір перевізником виконано в повному обсязі без зауважень з боку експедитора, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

18.03.2020 автомобіль позивача прибув на територію Болгарія та о 13.02 год. був поданий на завантаження.

Позивач повідомив відповідача засобами електронного зв`язку про подачу машини під завантаження, відповідно з 18.03.2020 з 13:02 год.

Завантаження завершилось 19.03.2020 о 15:15год.

20.03.2020 о 15:21 год. автомобіль виїхав з місяця завантаження.

Автомобіль прибув у м.Бровари на розвантаження 24.03.2020р. о 08 год. 47 хв.

Вибув з місця розвантаження 25.03.2020р. о 20 год 07 хв.

Дані обставини підтверджуються електронною перепискою між сторонами та контрольним листом до подорожнього листа № 01 від 14.03.2020р. серія 02 ОВД.

ФОП Федюшко С.С. направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "РА Транс" претензію №1 про сплату штрафних санкцій та проведення повної оплати зі штрафними санкціями шляхом перерахування грошових коштів.

Товариством з обмеженою відповідальністю "РА Транс" направлено на адресу ФО-П Федюшко С.С. відповідь на претензію про неможливість задоволення вимог, викладених в претензії №1 від 30.05.2020.

Предметом спору у даній справі є стягнення нарахованих позивачем сум штрафу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні приписи містяться в нормах статей 909, 919 Цивільного кодексу України.

Статтею 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Як встановлено матеріалами справи, у спірному перевезенні автомобіль подано під завантаження 18.03.2020 о 13:02 год., закінчено завантаження 19.03.2020 о 15:15 год.

Отже під завантаженням автомобіль знаходився більше ніж 24 год. з моменту прибуття. А тому відповідно до п.6.3. Договору експедитор має сплатити штраф у розмірі 100 євро, що еквівалентно 2 979 грн. 36 коп.

Автомобіль прибув під завантаження 18.03.2020 о 13:02 год., вибув 20.03.2020 о 15:21 год., тобто знаходився під навантаженням та митним оформленням 50 год.19 хв.

Пунктом 4.2.4. Договору встановили нормативний час 48 год. А п.6.4. відповідальність за кожний розпочатий день понаднормативний простій тобто більше 48 год.

Час нормативного простою закінчується 20.03.2020р. о 13 год.02 хв. після чого починається понаднормативний час простою.

Таким чином допущено понаднормативний час простою і експедитор повинен сплатити 100 Євро, що еквівалентно 3009,34 грн.

Апеляційний суд вважає позовні вимоги в цій частині правомірними та обґрунтованими та приходить до висновку, про стягнення з відповідача 5 988 грн. 70 коп. за порушення часу завантаження та понаднормативний простій у Болгарії.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 100 евро штрафу за розпочатий день простою під час розвантаження вантажу на території України, то суд зазначає наступне.

Транспортний засіб прибув у м. Бровари 24.03.2020 о 08:47 год.; 25.03.2020 о 18:22 год. автомобіль розвантажили, про що відповідач повідомив позивача листом на його електронну адресу. Нормований час, визначений сторонами складає 48 годин, понаднормовий простій починається з 26.03.2020 о 8:47 год. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що електронне листування між сторонами є належним доказом повідомлення про ускладнення які виникали в процесі виконання перевезення, оскільки дають можливість встановити обставину та час її виникнення.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Федюшко Сергія Сергійовича підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Федюшко Сергія Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 у справі №904/4340/20 скасувати частково.

Позов Фізичної особи-підприємця Федюшко Сергія Сергійовича задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РА Транс" штраф в розмірі 5 988 грн. 70 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РА Транс" на користь Фізичної особи-підприємця Федюшко Сергія Сергійовича 1051 грн. витрат з судового збору за подання позову та 1576,50 грн. - за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін