ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/346/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243)
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення 143 611,11 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Степкової І.Ю., довіреність №224 від 18.01.2021;

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення з відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" заборгованості в розмірі 143 617,11 грн, з яких: 130 000,00 грн - страхове відшкодування, 7204,21 грн - пені, 1801,67 грн - 3% річних та 4605,23 грн - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ним виплачено страхувальнику - ТОВ "УЛФ - ФІНАНС" страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № А 505275 від 22.07.2019, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Suzuki/SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого позивач набув права зворотньої вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування, проте відповідач не сплатив позивачу страхове відшкодування, внаслідок чого заборгованість відповідача становить 143 617,11 грн, з яких: 130 000,00 грн - страхове відшкодування, 7204,21 грн - пені, 1801,67 грн - 3% річних та 4605,23 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.02.2021 залишено позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення даної ухвали. Позивачу у встановлений строк запропоновано подати до господарського суду Харківської області: засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства копії додатків до позову.

19.02.2021 до господарського суду Харківської області від позивача у справі надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху) разом із документами наданими на виконання ухвали від 08.02.2021 за вх.№ 4153. Вказані матеріали направлені позивачем поштовим відправленням 16.02.2021.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/346/21. Залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язано позивача надіслати 3-ій особі копію позовної заяви разом з доданими до неї документами листом з описом вкладення не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, докази чого надати суду протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

01.03.2021 до господарського суду Харківської області від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву за вх. № 4858.

До відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165 ГПК України відповідачем надані докази надсилання вказаного відзиву на позовну заяву на адресу позивача та третьої особи у справі та судом встановлено, що він поданий у строк визначений судом, а тому судом прийнято відзив на позовну заяву до розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову, зокрема посилаючись на те, що 13.05.2020 від позивача до відповідача надійшла заява про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Проте, позивачем разом із заявою про страхове відшкодування не було надано завірених копій повного тексту договору з усіма додатками, що є невід`ємними частинами договору, також в додатках не було платіжного доручення про сплату страхового відшкодування.

Відповідачем було направлено запит про витребування необхідних документів для визначення розміру і прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, проте станом на день подання відзиву на позовну заяву до відповідача не надходило відповіді на вищезазначений запит. Отже в даному випадку нарахування пені, інфляційних збитків та 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування є необґрунтованим.

Крім того, як вбачається з розрахунку страхового відшкодування позивача - сума страхового відшкодування становить 136 028,00 грн, що була визначена на підставі заяви власника транспортного засобу Suzuki SX4 д.н.з. НОМЕР_2 , ТОВ "УЛФ-ФІНАНС", який просив сплатити відшкодування саме в такому розмірі.

Також позивачем було надано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4 д.н.з. НОМЕР_2 від 19.02.2021, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 292 291,07 грн без ПДВ, а також надано рахунок від 28.03.2020 на 311 460,03 грн, який не було підтверджено актом приймання - передачі виконаних робіт.

Рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а носить лише інформаційний характер.

Тобто форма рахунку-фактури не містить можливості визначення змісту правочину (купівля - продаж, надання послуг, перевезення тощо) та не визначає вид договірних зобов`язань. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачають лише виставлення певних сум до оплати покупцям за фактично поставлені товари чи фактично надані послуги, а сам факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом прийому - передачі виконаних робіт (послуг). Форма рахунку (рахунку - фактури) не належить до типових форм, що затверджується Держкомстатом, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено. При цьому, рахунок-фактура не відповідає вимогам, що висуваються до первинних документів положеннями ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Отож, відповідач вважає, що позивачем не наведено доказів порушення своїх прав, оскільки відповідач був позбавлений можливості щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, призупинивши строк його прийняття до отримання запитуваних документів. Отже, порушення прав та законних інтересів позивача в даному випадку не вбачається.

10.03.2021 до господарського суду Харківської області від позивача у справі - Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" надійшла відповідь на відзив за вх. №5538.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема посилаючись на те, що відповідно до копії заяви про виплату страхового відшкодування по справі №02962/01/2020/90, вих. №00884/9220 від 06.05.2020 (додат. 1), документ містить чіткий перелік обов`язкових додатків до заяви, серед яких копія договору добровільного страхування зазначена в переліку під номером 1 та платіжне доручення зазначене в переліку під номером 9.

Також, у відповіді на відзив позивач зазначає, що повторно направляє відповідачу договір добровільного страхування та платіжне доручення. Щодо питання, яке стосується оплати страхового відшкодування, то виплата здійснюється на підставі заяви страхувальника після встановлення рівня пошкодження висновком експерта №2882 від 04.04.2020.

Згідно страхового акту сума страхового відшкодування перераховувалась на розрахунковий рахунок ТОВ "УЛФ-ФІНАНС". Враховуючи той факт, що сума відшкодування перераховувалась не на рахунок СТО, підтвердження виконання робіт актом виконаних робіт позивач вважає недоречним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 березня 2021 року повернуто Приватному акціонерному товариству "Страхова Група "ТАС" відповідь на відзив за вх. № 5538 від 10.03.2021 без розгляду.

15.03.2021 до господарського суду Харківської області від відповідача у справі надійшли заперечення на відповідь на відзив за вх.№ 5938.

У наданих запереченнях відповідач не погоджується з твердженнями позивача викладеними у відповіді на відзив та зазначає, що вказана кількість сторінок на останньому аркуші прошитого та пронумерованого документа не співпадає з її реальною кількістю (фактично 73 сторінок, замість вказаних 60 сторінок), в переліку додатків до заяви дійсно є Договір добровільного страхування та платіжне доручення про сплату страхового відшкодування, але фактично - платіжне доручення відсутнє, а договір добровільного страхування містить лише його додаток.

Також, до вказаних заперечень на підтвердження викладеного відповідачем надано матеріали заяви про виплату страхового відшкодування у справі №02962/01/2020/90, вих. №00884/9220 від 06.05.2020, що надійшли до нього від позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.03.2021 вирішено справу №922/346/21 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "24" березня 2021 р. о 11:30 год.

Представник позивача у судове засідання з розгляду справи по суті 24.03.2021 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить інформація з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" за відстеженням поштового пересилання № 330 (ухвала суду від 16.03.2021 про призначення розгляду справи № 922/346/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін), вручене представнику позивача - 22.03.2021.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні з розгляду справи по суті 24.03.2021 проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених ним у відзиві на позовну заяву, що наданий до суду 01.03.2021.

Представник третьої особи у судове засідання з розгляду справи по суті 24.03.2021 не з`явився. Відповідно інформації, що міститься на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта" за відстеженням поштового пересилання № 322 (ухвала суду від 16.03.2021 про призначення розгляду справи № 922/346/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін), вбачається, що поштове відправлення знаходиться у точці видачі/доставки з 20.03.2019, проте станом на 24.03.2021 вказане поштове відправлення адресатом не отримано.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.02.2020 у двох примірниках, що були надіслані на адреси третьої особи: 08623, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Калиновська, 1, яка зазначена у постанові Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/3526/20 від 13.04.2020 адресою проживання вказаної особи, та за адресою: 73025, м. Херсон, вул. Чайковського, 45, що зазначена у вказаній постанові адресою реєстрації вказаної особи, повернуті до суду відділенням пошти із довідками: "за закінченням терміну зберігання" та "інші причини".

Письмових пояснень щодо своєї правової позиції по справі третьою особою не надано.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 242 ГПК України, рішення суду надсилаються учасникам справи в електронній формі, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.

За визначенням п. 4, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до вимог частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

Отже, позивач та третя особа є повідомленими про дату та час судового засідання, що відбулося 24.03.2021 належним чином.

За таких обставин, враховуючи те, що учасники справи повідомлені про дату, час та місце судового засідання на стадії розгляду справи по суті належним чином, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представників позивача та третьої особи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, вислухавши пояснення присутнього представника відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (надалі - Позивач) та ТОВ "УЛФ - ФІНАНС" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту Генеральний договір А 505275, номер в реєстрі FО 311953 від 22.07.2019 (далі по тексту - Договір страхування).

Згідно умов Договору страхування, було застраховано ризик настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу (автомобіля Suzuki/SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

07.02.2020 о 21 год. 20 хв. в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Shkoda Fabia", д.н.з. НОМЕР_3 не був уважним на регульованому перехресті при повороті ліворуч, не надав переваги в русі транспортному засобу Suzuki/SX4 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному русі прямо, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2020 у справі №759/3526/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп. Також, стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Протоколом №26/д огляду транспортного засобу від 19.02.2020 визначено перелік та опис пошкодження в ДТП 07.02.2020 автомобіля Suzuki/SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ремонтної калькуляції № 2882 від 04.04.2020, визначено вартість ремонтних робіт та деталей, необхідний для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля разом із ПДВ у розмірі 350 749,28 грн.

Позивачем наданий звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Береговим В.М. за № 2882 від 04.04.2020. У звіті вказано, що коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля Suzuki/SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює 0,00. Проте, цей звіт не містить підпису Берегового В.М. , а тому суд не бере його до уваги.

Суд звертає увагу, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159) (надалі в тексті - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно з п. 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.39 Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Suzuki/SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається, що рік випуску автомобіля - 2017, а отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п. 7.38 Методики. Доказів наявності обставин, зазначених в п.7.39 Методики матеріали справи не містять, а відповідачем не доведено.

За таких обставин, проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності в даному разі не є обов`язковим.

Згідно рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіДі ГРАНД" № ГДрС-0002988 від 28.03.2020, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля разом із ПДВ склала 311 460,03 грн.

28.04.2020 позивач на підставі страхового акту № 08871/01/920 від 23.04.2020, розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснив перерахування страхового відшкодування за заявою страхувальника від 28.04.2020, у розмірі 136028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №95603 від 28.04.2020.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 07.02.2020 цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом "Shkoda Fabia", д.н.з. НОМЕР_4 була застрахована у ТДВ «Міжнародна СК» на підставі полісу № АО/004278374 з лімітом відповідальності по майну 130 000,00 грн та франшизою у розмірі 0,00 грн.

06.05.2020 позивач надіслав на адресу ТДВ «Міжнародна СК» заяву про виплату страхового відшкодування по ДТП, що сталася 07.02.2020 у сумі 136 028,00 грн.

Вказану заяву про виплату страхового відшкодування відповідач отримав 13.05.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 260 та відміткою відповідача про отримання заяви на його примірнику заяви про виплату страхового відшкодування.

Проте, на час розгляду справи відповідач не прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та не здійснив виплату відшкодування в порядку регресу.

У судовому засіданні відповідач зазначає, що зупинив прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), у зв`язку з тим, що до заяви про виплату страхового відшкодування позивачем не було надано всіх аркушів завіреного тексту договору добровільного страхування та платіжного доручення про сплату страхового відшкодування, а відтак вважає, що позивачем безпідставно нараховано пеню, інфляційні збитки та 3% річних.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, вважає, що з 14.08.2020 відповідачем прострочено прийняття рішення у страховій справі, а саме про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) та відповідачем також прострочено виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) починаючи з 14.08.2020 .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Страхування, згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про страхування", який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування", яка кореспондується зі статтею 354 Господарського кодексу України та статтею 979 Цивільного кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За положеннями ст. 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Враховуючи наведене, заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалось, положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди, відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування).

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

Відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі статті 29 та пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Враховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування.

Як було встановлено судом, виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту Генеральним договором А 505275, номер в реєстрі FО 311953 від 22.07.2019, ПрАТ "Страхова група "ТАС" виплатило суму страхового відшкодування ТОВ "УЛФ - Фінанс" у розмірі 136 028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 95603 від 28.04.2020.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору.

Полісом № АО/004278374 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено ліміт відповідальності страховика за завдання шкоди майну у розмірі 130000,00 грн та франшизою -0,00 грн.

Зважаючи на вказане, відповідачем повинна бути відшкодована шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 130000,00 грн.

Відповідач доказів виплати страхового відшкодування позивачу до суду не надав.

Щодо доводів відповідача про відсутність прострочення з виплати страхового відшкодування позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, для отримання страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування потерпілий повинен подати страховику за договором обов`язкового страхування заяву на виплату страхового відшкодування у порядку, передбаченому п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, враховуючи положення пунктів 36.1, 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За змістом підпункту 37.1.4 пункту 37 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закріплене в підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

У будь-якому разі строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) по ДТП, що відбулося 07.02.2020 у сумі 136 028,00 грн 06.05.2020, тобто в межах річного строку, який передбачено вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 35.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Отже, відповідач в будь-якому випадку був зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За таких обставин, та приймаючи до уваги те, що заяву про страхове відшкодування відповідач отримав 13.05.2020, то відповідне рішення він мав прийняти не пізніше - 11.08.2020.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач у строк визначений ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплату страхового відшкодування в сумі 130000 грн не здійснив.

Отож, позивачем доведено факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування в сумі 130000 грн, розмір якого підтверджено належними та допустимими доказами, але як встановлено судом починаючи з 12.08.2020.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що рахунок № ГДрС-0002988 від 28.03.2020 жодним чином не підтверджує розміру завданої шкоди (збитків) власнику автомобіля Suzuki SX4 д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, яка сталася 07.02.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

В силу приписів ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми вказаного Закону є спеціальними.

Зі змісту положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та експертизи пошкодженого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник за договором добровільного страхування не заперечував проти розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування та порядку його виплати, що свідчить про досягнення відповідної згоди між сторонами договору.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

При цьому, складання акту виконаних робіт не є обов`язковим.

Отож, суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжне доручення та рахунок на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Варто також зазначити, що звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

При цьому, суд звертає увагу, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). У даному випадку, як встановлено судом, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Suzuki/SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює 0,00, а тому проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності не є обов`язковим.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу.

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

При цьому, суд в силу ч. 4. ст. 236 ГПК України враховує аналогічну правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17.

Згідно ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" страхового відшкодування у розмірі 130000,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7204,21 грн, що нарахована позивачем за період з 14.08.2020 по 29.01.2021, 3% річних у розмірі 1801,67 грн, що нараховані позивачем за період з 14.08.2020 по 29.01.2021, та інфляційні втрати у розмірі 4605,23 грн, що нараховані позивачем за період з 14.08.2020 по 15.01.2021.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Отже, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України. Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно статті 551 Цивільного кодексу України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.

Згідно з пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що відповідач у визначений п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" строк зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування не виконав, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" щодо нарахування пені за прострочку платежу, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 7204,21 грн підлягають задоволенню.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідносини, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням і зважаючи на таку юридичну природу, на них також поширюється дія положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд перевіривши розрахунок позивача встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а відтак позовні вимоги в частині стягнення 1801,67 грн 3% річних та 4605,23 грн інфляційних втрат є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі у розмірі 2270,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; статей 512, 514, 979, 985, 993, 999, 1192 Цивільного кодексу України, та керуючись статтями 73, 74, 86, 91, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) 130 000,00 грн страхового відшкодування, 7204,21 грн пені, 1801,67 грн 3% річних та 4605,23 грн інфляційних втрат.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн покласти на відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243).

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ідентифікаційний код 31236795).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "29" березня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова