РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2021Справа № 910/17286/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за первісним позовом Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА"

до Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904

про стягнення 18161,89 грн

за зустрічним позовом Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904

до Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА"

про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити дії

представники сторін:

від Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА": Павлік О.М.

від Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904: Лисяний В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 про стягнення 18161,89 грн., з яких: 9791,89 грн - інфляційні втрати, 8370, 00 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 9791,89 грн та 3% річних у сумі 8370, 00 грн за прострочення оплати суми заборгованості за договором поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017, яку стягнуто на користь позивача постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі №910/12950/19.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.11.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/17286/20, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

10.12.2020 через відділ діловодства суду від Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 надійшла зустрічна позовна заява до Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" про визнання неправомірним ненадання рахунків-фактур Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" та про зобов`язання Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" виконати п.1.3. договору на поставку продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 та надати Комунальному автотранспортному підприємству №273904 КАТП-273904 рахунки-фактури з розрахунковими рахунками для перерахування коштів.

Також 10.12.2020 через відділ діловодства суду від Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач не надав суду належні та допустимі докази виконання ним п.1.1., 4.1. договору щодо отримання ним копії заявки, на підставі якої він здійснив поставку товару; позивач не виконав п.1.3. договору та не надав відповідні рахунки-фактури, на підставі яких покупець мав перерахувати на розрахунковий рахунок постачальник оплату за товар.

Господарський суд міста Києва від 14.12.2020 залишив без руху зустрічну позовну заяву Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904, встановив позивачу за зустрічним позовом строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

31.12.2020 через відділ діловодства суду від Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 надійшла заява про усунення недоліків зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 прийнято зустрічний позов Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 до Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити дії; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, подальший розгляд справи №910/17286/19 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі №910/17286/20 призначено на 28.01.2021.

Протокольною ухвалою від 28.01.2021 відкладено підготовче судове засідання на 18.02.2021.

11.02.2021 через відділ діловодства суду від Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" надійшов відзив на зустрічний позов, у якому підприємство проти позову заперечує, посилаючись на те, що така умова надсилання рахунку на оплату не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується згідно накладних по факту поставки товару; рахунок на оплату за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти як оплату за поставлений товар. Також відповідач за зустрічним позовом зазначає, що вимога позивача про зобов`язання надати рахунки суперечить встановленим законодавством способам захисту цивільних прав.

Протокольною ухвалою від 18.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2021.

16.03.2021 через відділ діловодства суду від Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 надійшли додаткові заперечення на позовну заяву, у яких зазначено, що у постанові Північного апеляційного господарського суду відсутні посилання на періоди нарахування заборгованості та у прохальній частині позовної заяви у справі №910/12950/19 також відсутній період нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Представник Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" у судовому засіданні 16.03.2021 надав пояснення по суті позовних вимог за первісним позовом, просив суд їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечив.

Представник Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 проти первісних позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в їх задоволенні. Надав пояснення по суті зустрічного позову, просив суд зустрічні позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні 16.03.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2017 між Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" (постачальник) та Комунальним автотранспортним підприємством №273904 КАТП-273904 (покупець) укладений договір поставки продукції № Б67-2017/УКР (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити продукцію - зубці ріжучі (дорожньої фрези) BSH258 W6/20Х (або аналог), а покупець прийняти товар і оплатити його.

Згідно із п.1.2 договору загальна сума договору складає 3012000,00 грн з ПДВ.

Кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість, який постачається згідно договору наведено у специфікації (додаток № 1 до договору), а також зазначається у видатковій накладній та рахунку, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.3 договору).

У відповідності до 3.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється згідно накладних по факту поставки товару з відстрочкою платежу 30 днів.

За змістом п.4.1, 4.2 договору, поставка товару постачальником здійснюється за заявкою замовника на адресу, вказану у заявці, протягом 5 робочих днів з дня отримання постачальником заявки на відповідний товар.

Приймання-передача товару по кількості проводиться відповідно до товарно-супровідних документів (видаткових накладних) (п. 4.3 договору).

Договір набуває законної сил з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 (п. 9.4).

У Специфікації до договору сторонами погоджено найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість у сумі 3012000,00 грн.

У зв`язку зі неналежним виконанням покупцем (КАП №273904 КАТП-273904) грошового зобов`язання по оплаті поставленої позивачем продукції за договором поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017, Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 заборгованості у сумі 2115287,28 грн за договорами № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 р. та № Б70-2017/УКР від 08.08.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 вказані вимоги були роз`єднані шляхом виділення їх у самостійні провадження з наступним присвоєнням таким вимогам окремого номеру справи. Предметом розгляду у справі №910/12950/19 були вимоги про стягнення з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 заборгованості за договором поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 у сумі 571504,92 грн, яка складається із основного боргу - 359620,00 грн, інфляційних втрат - 179041,92 грн та 3 % річних - 32843,00 грн, що разом складає 571504,92 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/12950/19 позовні вимоги Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" задоволено, стягнуто з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" 359620,00 грн - основного боргу, 179 041,92 грн - інфляційних втрат, 32843,00 грн - 3% річних.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/12950/19 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Комунального автотранспортного підприємства № 273904 КАТП-273904 на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" 279620,00 грн - основного боргу, 179041,92 грн - інфляційних втрат, 32843,00 грн - 3% річних, закрито провадження у справі №910/12950/19 в частині позовних вимог про стягнення з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" 80000,00 грн основного боргу.

Під час розгляду справи №910/12950/19 за вищевказаним позовом, судами встановлено неналежне виконання Комунальним автотранспортним підприємством № 273904 КАТП-273904 грошового зобов`язання за договором поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 по оплаті поставленої Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" продукції.

Позивач зазначає, що заборгованість у сумі 359620,00 грн, що була предметом спору у справі №910/12950/19 була у період з 30.09.2019 по 12.10.2020, що підтверджується банківськими виписками.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017, яке встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/12950/19, позивачем заявлено до стягнення з відповідача, нарахованих у період з 12.09.2019 по 12.10.2019 інфляційні втрати у сумі 9791,89 грн та 3% річних у сумі 8370, 00 грн.

Комунальним автотранспортним підприємством № 273904 КАТП-273904 заявлено зустрічну позовну заяву до Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" про визнання неправомірним ненадання рахунків-фактур Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" та про зобов`язання Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" виконати п.1.3. договору на поставку продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 та надати Комунальному автотранспортному підприємству №273904 КАТП-273904 рахунки-фактури з розрахунковими рахунками для перерахування коштів.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що постачальник (Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА") не виконав п.1.3. договору та не надав відповідні рахунки-фактури, на підставі яких покупець мав перерахувати на розрахунковий рахунок постачальник оплату за товар. Посилаючись на невиконання Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" зобов`язань за договором на поставку продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 в частині надання рахунків на оплату, Комунальним автотранспортним підприємством № 273904 КАТП-273904 заявлено зустрічну позовну заяву про визнання неправомірним ненадання рахунків-фактур ПІК "ВІРТГЕН УКРАЇНА" та про зобов`язання ПІК "ВІРТГЕН УКРАЇНА" виконати п.1.3. договору та надати КАП №273904 КАТП-273904 рахунки-фактури.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, з наступних підстав.

По первісному позову:

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як підтверджено матеріалами справи правові відносини між Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" та Комунальним автотранспортним підприємством №273904 КАТП-273904 на підставі договору поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017, відповідно до умов якого ПІК "ВІРТГЕН УКРАЇНА" зобов`язується поставити продукцію - зубці ріжучі (дорожньої фрези) BSH258 W6/20Х (або аналог), а КАП №273904 КАТП-273904 прийняти товар і оплатити його.

Як встановлено судом вище, рішенням Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/12950/19 позовні вимоги Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" задоволено, стягнуто з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" 359620,00 грн - основного боргу, 179 041,92 грн - інфляційних втрат, 32843,00 грн - 3% річних.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/12950/19 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Комунального автотранспортного підприємства № 273904 КАТП-273904 на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" 279620,00 грн - основного боргу, 179041,92 грн - інфляційних втрат, 32843,00 грн - 3% річних, закрито провадження у справі №910/12950/19 в частині позовних вимог про стягнення з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" 80000,00 грн основного боргу.

Під час розгляду справи №910/12950/19 за вищевказаним позовом, судами встановлено неналежне виконання Комунальним автотранспортним підприємством № 273904 КАТП-273904 грошового зобов`язання за договором поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 по оплаті поставленої Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" продукції.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.

Отже, факти встановлені рішенням суду по справі №910/12950/19 щодо неналежного виконання Комунальним автотранспортним підприємством №273904 КАТП-273904 зобов`язання за договором поставки продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 та наявності у відповідача зобов`язання сплатити позивачу заборгованість у сумі 359620,00 грн (станом на час подання позову у справі №910/12950/19), повторного доведення не потребують.

При цьому суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, стаття 625 Цивільного Кодексу України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних за весь час прострочення, тобто, по день сплати боржником коштів, оскільки в такому випадку зобов`язання відповідно до ст.599 ЦК України припинилося внаслідок його виконання.

Наведене узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, зокрема, постанова від 10 квітня 2018 року по справі №914/1033/17, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року по справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Як підтверджено матеріалами справи, сплата Комунальним автотранспортним підприємством №273904 КАТП-273904 суми заборгованості у сумі 359620,00 грн здійснена у період з 30.09.2019 по 13.10.2020, а саме: 30.09.2019 на суму 10 000,00 грн, 21.10.2019 на суму 10000,00 грн, 20.11.2019 на суму 50000,00 грн, 15.01.2020 на суму 10000,00 грн, 17.06.2020 на суму 6130,00 грн, 30.06.2020 на суму 10000,00 грн, 07.07.2020 на суму 15000,00 грн, 08.07.2020 на суму 8490,00 грн, 15.07.2020 на суму 10000,00 грн, 30.07.2020 на суму 10000,00 грн, 13.08.2020 на суму 30000,00 грн, 03.09.2020 на суму 5000,00 грн, 08.09.2020 на суму 40000,00 грн, 14.09.2020 на суму 15000,00 грн, 15.09.2020 на суму 20000,00 грн, 16.09.2020 на суму 10000,00 грн, 18.09.2020 на суму 10000,00 грн, 22.09.2020 на суму 15000,00 грн, 02.10.2020 на суму 20000,00 грн, 06.10.2020 на суму 10000,00 грн, 08.10.2020 на суму 15000,00 грн, 13.10.2020 на суму 30000,00 грн.

Згідно із розрахунку Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" (позивач за первісним позовом) нараховує інфляційні втрати за періоди: з 10.09.2019 по 29.09.2019 на суму 359620,00 грн, з 30.09.2019 по 20.10.2019 на суму 349620,00 грн, з 21.10.2019 по 19.11.2019 по 339620,00 грн, з 20.11.2019 по 14.01.2020 на суму 289620,00 грн, з 15.01.2020 по 16.06.2020 на суму 279620,00 грн, з 15.07.2020 по 29.07.2020 на суму 230000,00 грн, з 13.08.2020 по 02.09.2020 на суму 190000,00 грн, з 14.09.2020 по 15.09.2020 на суму 130000,00 грн, з 15.09.2020 по 16.09.2020 на суму 110000,00 грн.

Нарахування 3% річних Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" здійснює за періоди: з 10.09.2019 по 29.09.2019 на суму 359620,00 грн, з 30.09.2019 по 20.10.2019 на суму 349620,00 грн, з 21.10.2019 по 19.11.2019 по 339620,00 грн, з 20.11.2019 по 14.01.2020 на суму 289620,00 грн, з 15.01.2020 по 16.06.2020 на суму 279620,00 грн, з 17.06.2020 по 29.09.2020 на суму 273490,00 грн, з 30.06.2020 по 06.07.2020 на суму 263490,00 грн, 07.07.2020 на суму 248490,00 грн, з 08.07.2020 по 14.07.2020 на суму 240000,00 грн, з 15.07.2020 по 29.07.2020 на суму 230000,00 грн, з 30.07.2020 по 12.08.2020 на суму 220000,00 грн, з 13.08.2020 по 02.09.2020 на суму 190000,00 грн, з 03.09.2020 по 07.09.2020 на суму 185000,00 грн, з 08.09.2020 по 13.09.2020 на суму 145000,00 грн, з 14.09.2020 по 15.09.2020 на суму 130000,00 грн, з 15.09.2020 по 16.09.2020 на суму 110000,00 грн, з 16.09.2020 по 17.09.2020 на суму 100000,00 грн, з 18.09.2020 по 21.09.2020 на суму 90000,00 грн, з 22.09.2020 по 01.10.2020 на суму 75000,00 грн, з 02.10.2020 по 05.10.2020 на суму 55000,00 грн, з 06.10.2020 по 07.10.2020 на суму 45000,00 грн, з 08.10.2020 по 12.10.2020 на суму 30000,00 грн.

Згідно із наявної у матеріалах справи копії позовної заяви (з розрахунком) у справі №910/12950/19, нарахування 3 % річних у межах розгляду справи №910/12950/19 було здійснено позивачем за первісним позовом за період з 13.05.2017 по 09.09.2019 та інфляційні втрати - за період з 13.05.2017 по 11.06.2019.

Перевіривши розрахунок 3% річних за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" судом встановлено, що розрахунок 3% річних є арифметично правильним, у зв`язку із чим суд задовольняє позовні вимоги за первісним позовом у цій частині повністю.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що сума інфляційних втрат становить 9541,89 грн, у зв`язку із чим позовних позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Суд відхиляє посилання відповідача за первісним позовом на те, що у прохальній частині позовної заяви у справі №910/12950/19 та у постанові Північного апеляційного господарського суду відсутні посилання на період нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки у матеріалах справи наявна позовна заява у справі №910/12950/19, у якій наведено детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА".

По зустрічному позову:

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом пункту 1.3. договору кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість, який постачається згідно договору наведено у специфікації (додаток № 1 до договору), а також зазначається у видатковій накладній та рахунку, які є невід`ємною частиною договору.

У відповідності до п.3.1. договору покупець, на підставі цього договору та відповідного рахунку-фактури, перераховує на розрахунковий рахунок постачальника оплату за товар, зазначений у додатку 1 до цього договору.

Пунктом 3.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється згідно накладних по факту поставки товару з відстрочкою платежу 30 днів.

Тобто, обов`язок покупця (КАП №273904 КАТП-273904) оплатити вартість поставленого йому постачальником (ПІК "ВІРТГЕН УКРАЇНА") товару виникає в силу закону (ст.655, 692, 712 ЦК України, ч.1 ст.265 ГК України) та не залежить від факту виставлення ПІК "ВІРТГЕН УКРАЇНА" рахунку на оплату КАП №273904 КАТП-273904 вартості здійсненої поставки товару.

Оскільки товар отриманий КАП №273904 КАТП-273904 як встановлено судами у справі №910/12950/19 згідно із видаткових накладних № 560 від 13.04.2017, № 695 від 05.05.2017, № 739 від 15.05.2017, № 828 від 22.05.2017, № 1011 від 09.06.2017, №1060 від 16.06.2017, № 1133 від 27.06.2017, № 1238 від 06.07.2017, № 1322 від 13.07.2017, № 1461 від 31.07.2017, № 1551 від 07.08.2017, № 1678 від 22.08.2017, № 1819 від 07.09.2017, № 1863 від 11.09.2017, № 2229 від 17.10.2019, № 2298 від 24.10.2017, № 2447 від 17.11.2017, № 2508 від 28.11.2017, то відповідно, строк оплати за товар у КАП №273904 КАТП-273904 настав, і отримання, але нездійснення КАП №273904 КАТП-273904 оплати товару є порушенням договірних зобов`язань.

Суд зазначає, що хоча у договорі зазначено, що оплата здійснюється "на підставі рахунку", однак за змістом статті 692 ЦК України та пункту 3.2 договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується " по факту поставки товару ", а не рахунку.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за поставлений товар (надані послуги), тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі 915/641/19.

Окрім того, за результатами дослідження обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів у сукупності, судами першої та апеляційної інстанцій у справі №910/12950/19 встановлено неналежне виконання Комунальним автотранспортним підприємством №273904 КАТП-273904 зобов`язань за договором поставки продукції №Б67-2017/УКР від 12.04.2017 в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

При цьому апеляційний господарський суд відхилив посилання Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 на те, що ПІК "ВІРТГЕН УКРАЇНА" не було надано відповідних рахунків-фактури, на підставі яких покупець мав перерахувати на розрахунковий рахунок постачальника оплату за товар, а тому у покупця не виникло зобов`язання перерахувати кошти та як наслідок були відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, з огляду на те, що відповідно до п. 3.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється згідно накладних по факту поставки товару з відстрочкою платежу 30 днів, тобто КАП №273904 КАТП-273904 повинен оплатити отриманий товар на виконання вимог договору та закону, а не на підставі рахунків-фактури.

При цьому як зазначено судом вище факти встановлені рішенням суду по справі №910/12950/19 щодо неналежного виконання Комунальним автотранспортним підприємством №273904 КАТП-273904 зобов`язання за договором поставки продукції №Б67-2017/УКР від 12.04.2017 є преюдиційні та не потребують доказування.

Водночас відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку Суд спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/23369/17).

Згідно з ч. 2 ст.4, ст.5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом положень вказаних норм правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі позивачем за зустрічним позовом визначено визнання неправомірним ненадання рахунків-фактур Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" та про зобов`язання Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" виконати п.1.3. договору на поставку продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 та надати Комунальному автотранспортному підприємству №273904 КАТП-273904 рахунки-фактури з розрахунковими рахунками для перерахування коштів.

Разом з тим, суд дійшла висновку про те, що задоволення позову про визнання неправомірними дії щодо ненадання рахунків-фактур є нічим іншим як встановленням факту/обставин, що саме по собі не захищає порушене право, натомість ініціювання розгляду такої справи має на меті встановлення преюдиціальних обставин (фактів).

Такий спосіб захисту права не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки не може забезпечити поновлення прав позивача за зустрічним позовом внаслідок його невідповідності змісту порушеного права та характеру спірних правовідносин.

З урахуванням викладено, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем за зустрічним позовом вимога про визнання неправомірним ненадання рахунків-фактур Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" не призводить до поновлення порушеного права позивача та у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Неефективним, у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є також обраний позивачем спосіб захисту про зобов`язання Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" виконати п.1.3. договору на поставку продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 та надати Комунальному автотранспортному підприємству №273904 КАТП-273904 рахунки-фактури з розрахунковими рахунками для перерахування коштів, оскільки як встановлено судом вище, у відповідності до п.3.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється згідно накладних по факту поставки товару з відстрочкою платежу 30 днів, а тому КАП №273904 КАТП-273904 повинен оплатити отриманий товар на виконання вимог договору та закону, а не на підставі рахунків-фактури.

Більш того, суд зазначає, що Комунальне автотранспортне підприємство №273904 КАТП-273904 відповідно до умов договору та видаткових накладних було обізнане про суму оплати, яку мав здійснити за отриманий ним товар.

Обставин щодо неможливості здійснення оплати за отриманий товар позивачем за зустрічним позовом на наведено та не підтверджено належними доказами.

Окрім того, пунктом договору встановлено, що покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника оплату за товар на підставі також договору, а умови пункту 1.3. договору не містять безпосереднього обов`язку постачальника надавати покупцю рахунок-фактуру.

Наведені обставини також підтверджують необґрунтованість заявленої позивачем за зустрічним позовом вимоги про захисту про зобов`язання Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" виконати п.1.3. договору на поставку продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 та надати Комунальному автотранспортному підприємству №273904 КАТП-273904 рахунки-фактури з розрахунковими рахунками для перерахування коштів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, від 21.01.2020 у справі №910/7815/18, від 11.02.2020 у справі №922/1159/19.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

З урахуванням наведеного, оскільки заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги не відповідають належному способу захисту прав позивача, які на його думку, порушені, з огляду на необґрунтованість заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 про визнання неправомірним ненадання рахунків-фактур Підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" та зобов`язання Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" виконати п.1.3. договору на поставку продукції № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 та надати Комунальному автотранспортному підприємству №273904 КАТП-273904 рахунки-фактури з розрахунковими рахунками для перерахування коштів.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи наведене, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" та відмову у задоволенні зустрічного позову Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за первісним позовом покладається на відповідача (Комунальне автотранспортне підприємство №273904 КАТП-273904) пропорційно розміру задоволених вимог та за зустрічним позовом покладається на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 (03022, місто Київ, ВУЛИЦЯ ОХТИРСЬКА, будинок 8, ідентифікаційний код 05433011) на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "ВІРТГЕН УКРАЇНА" (03083, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПИРОГІВСЬКИЙ ШЛЯХ, будинок 28; ідентифікаційний код 25638086) інфляційні втрати у розмірі 9541,89 грн, 3% річних у сумі 8370,00 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 2073,06 грн.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 02.04.2021

Суддя С. О. Турчин