ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 рокуСправа № 912/287/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Буніна О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/287/21

за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д,

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна", 27654, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Федорівка, вул. Шевченка, буд. 21,

та до: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про стягнення 1 456 154,25 грн,

представники:

від позивача - Кирдан А.В., довіреність від 13.11.2020 № 5485-К-Н-О;

від відповідача 1 - участі не брали;

від відповідача 2 - Глазков А.Л., ордер від 11.03.2021 ВА № 1007538.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна" та до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором від 15.08.2017 № б/н в розмірі 1 456 154,25 грн (982 149,49 грн - заборгованість за кредитом, 245 529,04 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 213 743,47 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 14 732,25 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом), з покладанням на відповідачів судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна" зобов`язань за кредитним договором від 15.08.2017 № б/н в частині повернення кредитних коштів.

Крім того, позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 06.02.2018 № Р027848636, предметом якого є надання поруки відповідачем 2 за виконання зобов`язань відповідача 1, які випливають з Кредитного договору. Тож, позивач вважає за необхідне захистити свої права шляхом солідарного стягнення з відповідача 1 та відповідача 2 суми заборгованості за Договором банківського обслуговування від 15.08.2017 № б/н.

Ухвалою від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/287/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.03.2021 на 14:30; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи; постановлено звернутись до Управління ДМС у Кіровоградській області з запитом про надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування), що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, громадянина ОСОБА_1 .

15.02.2021 до суду надійшла відповідь від Управління ДМС у Кіровоградській області з відомостями про реєстрацію місця проживання відповідача 2.

01.03.2021 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача про проведення підготовчого засідання без участі представника та призначення справи до судового розгляду.

01.03.2021 суд відкрив підготовче засідання.

Ухвалою від 01.03.2021 закрито підготовче провадження у справі № 912/287/21. Справу № 912/287/21 призначено до судового розгляду по суті на 30.03.2021 об 11:00 год.

30.03.2021 до господарського суду від представника відповідача ІІ надійшло клопотання від 30.03.2021 № б/н про витребування доказів приєднаних до матеріалів справи, в якому міститься вимога витребувати від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" оригінал кредитного договору від 15.08.2017 № б/н для огляду в судовому засіданні.

Подане клопотання обґрунтовано тими обставинами, що відповідач ІІ ставить під сумнів кредитний договір від 15.08.2017 № б/н, який по суті є анкетою-заявкою про приєднання до умов та правил Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".

Представник відповідача ІІ у поданому клопотанні також доводить до відома суду, що Господарським судом Кіровоградської області вже розглядалися позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", які заявлялися на підставі договору поруки від 06.02.2018 № Р027848636 (який є підставою даного позову).

За результати розгляду Господарським судом Кіровоградської області справи № 912/2000/20, рішенням від 16.11.2020 поруку за вищевказаним договором поруки було припинено. В даному випадку, позивач при поданні позову по справі № 912/287/21 не повідомив суд про наявність спору з тим самим предметом та тими самими підставами.

Крім того, відповідач ІІ звертає увагу суду на ту обставину, що крім основної суми боргу позивач заявляє до стягнення і інші акцесорні зобов`язання (проценти, пеня), за які у наданій ним копії кредитного договору від 15.08.2017 № б/н нічого не зазначено.

30.03.2021 суд розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні були присутні представники позивача та відповідача ІІ.

Відповідач І у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про засідання суду повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 30.03.2021 за відсутності відповідача І.

Протокольною ухвалою від 30.03.2021 на підставі ст. 80, 81, 91 Господарського процесуального кодексу України суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача ІІ про витребування оригіналів доказів приєднаних до матеріалів справи у зв`язку з тим, що клопотання подано у час розгляд справи по суті, не обґрунтовано причини пропуску строку, оскільки в матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем ІІ ухвали про відкриття провадження у даній справі.

Відзиви на позов від відповідачів І та ІІ до суду не надходили.

На підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача ІІ заперечив позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 30.03.2021 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача ІІ, дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

15.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна" підписано анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 20-24).

Згідно вказаної вище заяви, відповідач І приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування від 15.08.2017 № б/н та взяв на себе зобов`язання виконати умови Договору.

Пунктом 3.2.1.1.16. Умов визначено, що при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт - банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Згідно п. 3.2.1.1.8 Умов - проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводяться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.2.1.1.6 Умов визначено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

У відповідності до ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши кредитний ліміт в розмірі 1 000 000,00 грн, що підтверджується довідкою від 26.10.2020 №71220KGMDS2N0 (а.с. 43).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 3.2.1.4.1. Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Далі в Умовах визначено порядок розрахунку відсотків.

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого "Умовами", змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6. клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку клієнта, набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених ним сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань Сторонами за цим Договором.

Позивач, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку нарахував відповідачу І, станом на 23.10.2020, заборгованість у загальній сумі 1 456 1454,25 грн, яка складається з наступного:

- 982 149,49 грн заборгованості за кредитом;

- 245 529,04 грн заборгованості по відсотками за користування кредитом;

- 213 743,17 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

- 14 732,25 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

Судом також враховано, що зобов`язання за спірним договором забезпечено договором поруки від 06.02.2018 №Р027848636, укладеним між ОСОБА_1 (далі - Поручитель) та Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" (далі - Кредитор).

Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна" зобов`язань за угодами-приєднання до (пункт 1.1. Договору поруки):

1.1.1 розділу 3.11. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода-1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2. "Угоди 1" - 21 % (двадцять один) річних для договорів забезпечених порукою, 34 % (тридцять чотири) річних для договорів незабезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. "Угоди 1" - 42 % (сорок два) річних для договорів забезпечених порукою, 68 % (шістдесят вісім) річних для договорів незабезпечених порукою;

б) комісійної винагороди п. 3.2.1.1.17. "Угоди 1" - 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за користування ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4. "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць".

г) кредиту в розмірі 500 000,00 грн. (п`ятьсот тисяч).

1.1.2. до розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг" "Угода 2", по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- За період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2 "Угоди 2" - 64% (шістдесят чотири) річних;

б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у "Угоді 2".

в) кредиту в розмірі 1000,00 грн ().

Якщо під час виконання "Угоди 1" зобов`язання Боржника, що забезпечені цим Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладенні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Пунктом 1.2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1 та Угодою 2" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Пунктом 1.5 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за "Угодою 1 або Угодою 2" боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до підпункту 2.1.2. Договору у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого пунктом 1.1 цього договору, кредитор має право направити Поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання (нь).

Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання боржника, зазначені в направленій кредитором вимозі згідно підпункту 2.1.2. пункту 2.1. цього Договору (пункт 2.4. Договору)

За пунктом 4.1 договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього Договору.

Договір підписаний повноважними представниками сторін.

За правилами частини 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу вимог статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Укладений між Банком та відповідачем І договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.

В силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зазначає, що згідно вимог статті 204 Цивільного кодексу України укладений сторонами кредитний договір від 15.07.2017 № б/н, як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас вимогами частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено судом відповідач І прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, кредитні кошти за вказаним договором не повернув, у зв`язку з чим, у відповідача І виникла заборгованість перед позивачем з погашення отриманого кредиту (тілом кредиту) у розмірі 982 149,49 грн, тому позов щодо стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 982 149,49 грн підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене на користь позивача підлягає стягненню 982 149,49 грн заборгованість за кредитом.

Щодо заявлених до стягнення заборгованості по процентам та комісії за користування кредитом, а також пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 Господарським кодексом України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 Цивільного кодексу України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що у Заяві відповідача від 15.08.2017 процентна ставку та розмір відсотків за користування кредитом та комісії не зазначено, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому наданий позивачем Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила.

Крім того, зазначений Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому не може вважатися саме частиною договору банківського обслуговування, укладеного між сторонами 15.08.2017.

Разом з тим, позивачем не надано підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг (вказаний Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг взагалі не містить посилання станом на яку дату є актуальним).

При цьому у Заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, умов про застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання, а також комісії у відповідному розмірі.

Таких же висновків притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 17.07.2020 у справі № 910/8189/19.

Господарський суд також зауважує, що, договір поруки, підписаний між позивачем та відповідачем ІІ, в якому зазначені відсоткові ставки також не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ визначення між сторонами відсоткової ставки за кредитом, оскільки, по-перше, вказаний договір підписаний відповідачем ІІ та не підписаний відповідачем І, по-друге, з даного договору поруки неможливо визначити, за яку угоду, підписану відповідачем І, поручився відповідач ІІ, через наявність в даному договорі посилань на "угоду 1" та "угоду 2", в той час, як в матеріалах справи міститься заява на приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 15.08.2017 без будь-якого номеру (а.с. 20-24).

Також суд зазначає, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 Цивільного кодексу України позивач не пред`явив, а суд не може самостійно застосувати дані норми та стягнути проценти. Дана правова позиція викладена у поставові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Господарський суд також наголошує, що однією із основних засад і завдань господарського судочинства є диспозитивність.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням наведених норм чинного законодавства, висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17, господарський суд констатує, що між сторонами не обумовлена у письмовому вигляді ціна договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тобто встановлена договірна домовленість між сторонами в цій частині, в той час, як предметом і підставою позовних вимог позивачем зазначене стягнення основної заборгованості, відсотків, комісії саме за договором, суд не має права самостійно задовольнити позовні вимоги в частині стягнення відсотків, як таких, що встановлені законом, зокрема ст. 1048 Цивільного кодексу України, на рівні однієї облікової ставки НБУ, а також пені (штрафу), встановлених ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, з огляду на те, що з такої підстави позовна вимога по стягненню відсотків, пені позивачем не заявлялась у позові.

Аналогічної правової позиції дотримується Центральний апеляційний господарський суд у постанові від 15.02.2021 № 904/3094/20.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача І 245 529,04 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 213 743,47 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 14 732,25 грн заборгованості по комісії за користування кредитом слід відмовити.

В той час, господарським судом враховано, що відповідно до рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2020 у справі № 912/2000/20, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2020 № 912/2000/20, зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задоволено повністю. Визнано припиненою поруку за договором поруки від 06.02.2018 № Р027848636.

Так, у рішенні від 16.11.2020 у справі № 912/2000/20 судом встановлено, що ОСОБА_1 як поручитель письмової згоди на збільшення кредитного ліміту Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна" з 500 000,00 грн до 1 000 000,00 грн, а відповідно на збільшення обсягу своєї відповідальності не надавав, і про такі зміни повідомлений не був.

З врахуванням того, що кредитний ліміт за кредитними зобов`язаннями боржника збільшено без погодження з поручителем, порука за договором від 06.02.2018 № Р027848636 є припиненою в силу положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України (у відповідній редакції).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, оскільки на момент розгляду справи № 912/287/21 набрало законної сили судове рішення у справі № 912/2000/20, обставини, які були встановлені під час розгляду справи № 912/2000/20 не підлягають доказуванню в межах даної справи.

Враховуючи вище викладені обставини, а також факт визнання припиненою поруки за договором поруки від 06.02.2018 № Р027848636, заявлені позивачем вимоги до відповідача ІІ є необґрунтованими, в зв`язку з чим, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 (в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором).

За результатами розгляду справи, господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", а саме в частині стягнення основної заборгованості за кредитом з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна".

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна" (27654, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Федорівка, вул. Шевченка, буд. 21; ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) заборгованість за кредитом у розмірі 982 149,49 грн, а також 14 732,64 грн сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д); Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Лідер Україна" (27654, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Федорівка, вул. Шевченка, буд. 21); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 05.04.2021.

Суддя О.Л. Бестаченко