РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2021Справа № 910/2066/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Управління поліції охорони в м. Києві

до Державної фіскальної служби України

про стягнення 9364,10 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління поліції охорони в м. Києві звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про стягнення 9364,10 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №533/29/21/2/ОБ/ОС-2020 від 28.02.2020 про централізовану охорону майна на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/2066/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

04.03.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Управління поліції охорони в м. Києві. Так відповідач посилається на те, що Державною фіскальною службою України було розглянуто претензію від Шевченківського МРВ Управління поліції охорони в м. Києві від 16.11.2020 № 876/43/29/21/01-2020 щодо заборгованості по оплаті за отримані послуги по договору за серпень-жовтень 2020 року у сумі 5618,46 грн та направлено позивачу лист від 27.11.2020 № 5381/5/99-99-05-01-16, у якому відповідачем зазначено, що у зв`язку із надходженням великої кількості судових рішень, розрахункові рахунки ДФС заблоковано Державною казначейською службою України, що унеможливлює здійснення перерахування коштів за отримані послуги виконавцю. Враховуючи викладене та з метою досудового врегулювання спору, відповідач зазначив, що гарантує здійснити перерахування за отримані послуги з централізованої охорони майна у повному обсязі після розблокування розрахункових рахунків замовника Державною казначейською службою України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 між Управлінням поліції охорони в Київській області (виконавець, позивач) та Державною фіскальною службою України (замовник) укладений договір №533/29/21/2/ОБ/ОС-2020 про централізовану охорону майна на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику охоронні послуги (далі - послуги) на об`єкті замовника, а замовник зобов`язується оплатити послуги на умовах та в порядку визначеному даним договором.

За цим договором, замовник доручає, а виконавець зобов`язується здійснювати охорону майна замовника на об`єкті та обслуговування сигналізації на цьому об`єкті (п.1.2. договору).

Згідно із п.2.1. договору розрахунок вартості послуг виконавця за цим договором здійснюється на підставі цін, визначених сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток №3 до договору). Вартість послуг по охороні за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 складає 22473,78 грн та визначається у розрахунку (додаток №2 до договору).

Відповідно до п.2.5 договору оплата за цим договором здійснюється замовником по факту наданих послуг, шляхом перерахування замовником грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, визначеної в розрахунку, на рахунок виконавця згідно зі ст.49 Бюджетного кодексу України, але у будь-якому випадку не пізніше 10 числа наступного місяця.

За змістом пункту 2.7 договору до 5 числа наступного за місяцем надання послуг виконавець надає замовнику два примірники Акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом п`яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного Акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Згідно з п.2.8 договору оплата за цим договором здійснюється згідно з підписаним сторонами Актом наданих послуг у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів замовника на поточний рахунок виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати фактичного надходження коштів з Державного бюджету на реєстраційний рахунок замовника на зазначені цілі.

Оплата здійснюється з урахуванням фінансового ресурсу Єдиного казначейського рахунку (п. 2.9 договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року в частині розрахунків - до повного виконання (п.9.1. договору).

Згідно із актами прийому-здачі виконаних послуг за серпень - грудень 2020 року позивачем надано послуги з охорони на суму 9364,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань оплату наданих позивачем послуг не здійснив, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 9364,10 грн.

21.10.2020 та 19.11.2020 позивач звернувся до відповідача із претензіями вих.№780/43/29/21/01-2020 від 20.10.2020, №876/43/29/21/01-2020 від 16.11.2020 про сплату заборгованості за договором.

Відповідач, у відповідь на претензію позивача від 16.11.2020, листом від 27.11.2020 №5381/5/99-99-05-01-16 повідомив, що у зв`язку із надходженням великої кількості судових рішень, розрахункові рахунки ДФС заблоковано Державною казначейською службою України, що унеможливлює здійснення перерахування коштів за отримані послуги виконавцю, а також зазначив, що гарантує здійснити перерахування за отримані послуги з централізованої охорони майна у повному обсязі після розблокування розрахункових рахунків замовника Державною казначейською службою України.

25.01.2021 позивач звернувся до відповідача із претензією вих.№96/43/29/21/01-2021 від 25.01.2021 про сплату заборгованості за договором у сумі 9364,10 грн.

Оскільки відповідач оплату заборгованості у сумі 9364,10 грн не здійснив, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по договору за договором №533/29/21/2/ОБ/ОС-2020 від 28.02.2020 про централізовану охорону майна на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони в частині оплати послуг за період з серпня по грудень 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із актами прийому-здачі виконаних послуг за серпень - грудень 2020 року позивачем надано відповідачу послуги з охорони на загальну суму 9364,10 грн.

Акти прийому-здачі виконаних послуг за серпень - грудень 2020 року підписані представником відповідача без заперечень на зауважень.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 910/4994/18).

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, відповідно до пункту 2.4. якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

З урахуванням зазначеного, акти прийому-здачі виконаних послуг за серпень - грудень 2020 року є належними документами, що підтверджують факт надання послуг з охорони позивачем відповідачу.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом п.2.8 договору оплата за цим договором здійснюється згідно з підписаним сторонами Актом наданих послуг у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів замовника на поточний рахунок виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати фактичного надходження коштів з Державного бюджету на реєстраційний рахунок замовника на зазначені цілі.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки, матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання по договору з оплати наданих послуг у сумі 9364,10 грн, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати послуг за серпень-грудень 2020 року у сумі 9364,10 грн настав, доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 9364,10 грн заборгованості.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суд зазначає, що відсутність у відповідача коштів, не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення останнього від своїх грошових зобов`язань та від відповідальності за їх порушення.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного доказу, яким би підтверджувалась неможливість виконання ним грошового зобов`язання добровільно.

За наведеного вище суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача, наведені у відзиві на позов.

Окрім того, судом враховано, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" встановлено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували відсутність бюджетного призначення на оплату наданих послуг за договором №533/29/21/2/ОБ/ОС-2020 від 28.02.2020 про централізовану охорону майна на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Управління поліції охорони в м. Києві до Державної фіскальної служби України про стягнення 9364,10 грн заборгованості.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, місто Київ, ЛЬВІВСЬКА ПЛОЩА, будинок 8, ідентифікаційний код 39292197) на користь Управління поліції охорони в м. Києві (04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ СТУДЕНТСЬКА, будинок 9, ідентифікаційний код 40109147) заборгованість у сумі 9364,10 грн та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.04.2021

Суддя С.О. Турчин