РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.04.2021Справа № 903/730/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо"

про стягнення 482 711,52 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (відповідач) про стягнення 482 711,52 грн., з яких 386 410,71 грн. сума основного боргу, 13 456,22 грн. пені, 2 351,00 грн. 3 % річних, 50 693,59 грн. вартість невикупленої етикетки торгової марки "АЯ", 29 800,00 грн. вартість неповернутої тари.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання № 031218-23/1г від 03.12.2018 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за передану продукцію.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.10.2020 матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 матеріали позовної заяви № 903/730/20 передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі № 903/730/20 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

18.11.2020 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 903/730/20 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 903/730/20 позивач та відповідач повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач письмового відзиву не надав.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Спільним українсько-польським підприємством "Галпласт" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (покупець) укладено Договір №031218-23/1Г, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується виробити, упакувати, промаркувати та передати продукцію під торговою маркою «АЯ» у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію в строк та на умовах передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.1. Договору постачальник передає покупцеві право власності на продукцію. Моментом передачі права власності на продукцію визначається фактична дата поставки продукції покупцю, що підтверджується підписом уповноваженої особи покупця на накладній, оформленій в установленому порядку.

Постачальник зобов`язується поставляти продукцію за цінами, визначеними в специфікації до даного договору (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору, з урахуванням проколу розбіжностей покупець зобов`язується оплатити вартість кожної поставленої партії продукції протягом 45 календарних днів з моменту поставки продукції.

Згідно з п. 4.6 Договору, з урахуванням проколу розбіжностей у разі припинення (розірвання) даного Договору, покупець зобов`язується викупити, за цінами діючими на момент розірвання (узгодженими сторонами в підписаній ними Специфікації), всю замовлену згідно заявок продукцію торгової марки «АЯ» за цим Договором, яка залишилась на складі постачальника (складський запас, узгоджений з покупцем для забезпечення безперервного постачання продукції), а також етикетку торгової марки «АЯ», яка знаходиться у постачальника не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту припинення (розірвання) даного Договору.

Відповідно до п. 13.1. Договору даний Договір може бути розірвано будь-якою із сторін після письмового повідомлення іншої сторони за один місяць до дати на яку припадає день розірвання Договору.

На виконання умов Договору протягом березня-червня 2020 позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними, проте відповідач за поставлений товар у повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за останнім рахується заборгованість у розмірі 422 456,85 грн.

30.07.2020 між сторонами здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 36 046,14 грн.

Позивач зазначає, що ним було направлено на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору з проханням викупити етикетку торгової марки «АЯ», яка знаходиться у постачальника на суму 50 693,59 грн. та повернути зворотну тару (піддони) на суму 29 800,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач за поставлений товар в повному обсязі не сплатив, тару не повернув та не викупив у повному обсязі етикетки торгової марки "АЯ", в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 386 410,71 грн. основного боргу, 50 693,59 грн. вартість невикупленої етикетки торгової марки "АЯ", 29 800,00 грн. вартість неповернутої тари.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідачем не надано суду доказів оплати поставленого товару в повному обсязі, повернення тари та викупу в повному обсязі етикетки торгової марки "АЯ", в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 386 410,71 грн. основного боргу, 50 693,59 грн. вартості невикупленої етикетки торгової марки "АЯ", 29 800,00 грн. вартості неповернутої тари.

З врахуванням того, що відповідачем порушено умови Договору щодо здійснення оплати поставленого товару, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 13 456,22 грн. пені, 2 351,00 грн. 3 % річних.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 8.3. Договору у випадку порушення строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочки платежу.

Судом перевірено розрахунок пені та 3 % річних, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 13 456,22 грн. пені та 2 351,00 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" підлягають задоволенню у розмірі 386 410,71 грн. основного боргу, 13 456,22 грн. пені, 2 351,00 грн. 3 % річних, 50 693,59 грн. вартість невикупленої етикетки торгової марки "АЯ", 29 800,00 грн. вартість неповернутої тари.

Судовий збір за розгляд справи покладається на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про стягнення 482 711,52 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, кабінет 33, ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт" (77046, Івано-Франківська обл., Рогатинський р-н, село Лучинці, ідентифікаційний код 22197210) 386 410 (триста вісімдесят шість тисяч чотириста десят) грн. 71 коп. основного боргу, 13 456 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн. 22 коп. пені, 2 351 (дві тисячі триста п`ятдесят одну) грн. 00 коп. 3 % річних, 50 693 (п`ятдесят тисяч шістсот дев`яносто три) грн. 59 коп. вартості невикупленої етикетки торгової марки "АЯ", 29 800 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. вартості неповернутої тари, 7 240 (сім тисяч двісті сорок) грн. 67 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.04.2021

Суддя С. В. Стасюк