ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1359/17

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Руденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу Малого приватного підприємства Фірми «Ерідон»
на дії Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
у справі Господарського суду Київської області № 911/1359/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт»
доМалого приватного підприємства Фірма «Ерідон»
простягнення коштів
за участю представників:

скаржника:Пустовойтов Д.М. адвокат, ордер від 03.03.2021 серія КС № 782938
позивача:не з`явились
ВДВС:не з`явились
встановив:

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.05.2017 у справі № 911/1359/17, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» до Малого приватного підприємства Фірма «Ерідон» про стягнення коштів задоволено повністю. Стягнуто з Малого приватного підприємства Фірми «Ерідон» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» 343564,65 грн. основного боргу, 31351,49 грн. пені, 12201,02 грн. інфляційних, 3446,57 грн. 3% річних, 5858,46 грн. витрат по сплаті судового збору та 17920 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

На виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2017 у справі № 911/1359/17 судом видано відповідний наказ від 17.01.2020.

Мале приватне підприємство Фірма «Ерідон» звернулось до Господарського суду Київської області в порядку ст. 339 ГПК України зі скаргою від 03.03.2021 № 146 на дії Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64470485 від 19.02.2021; зобов`язати начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64470485 від 19.02.2021, скасування постанови ВП № 64470485 державного виконавця від 23.02.2021 про арешт коштів боржника та скасування постанови ВП № 64470485 державного виконавця від 23.02.2021 про арешт майна боржника.

Скарга мотивована тим, що рішення та дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження не спрямовані на примусове виконання рішення суду, суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, засадам виконавчого провадження як справедливість, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням, оскільки виконавче провадження відкрито за наказом, який виконано боржником в повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 № 19/21 скаргу на дії ДВС передано до розгляду судді Ю.В. Подоляку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.03.2021 у даній справі прийнято скаргу Малого приватного підприємства Фірми «Ерідон» на дії Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до розгляду в судовому засіданні, призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 30.03.2021 о 16:00. Запропоновано Києво-Святошинському районному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до початку розгляду скарги подати до суду матеріали виконавчого провадження № 64470485 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 17.01.2020 у справі № 911/1359/17 для огляду в судовому засіданні та його копію для залучення до матеріалів справи. Запропоновано позивачу та Києво-Святошинському районному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до початку розгляду скарги подати до суду письмові пояснення чи заперечення на подану скаргу.

Присутній в судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги поданої скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити з мотивів, викладених в скарзі.

Представники позивача та ДВС належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились, пояснень чи заперечень на подану скаргу не надіслали, про причини неявки суд не повідомили.

Положеннями ч. 2 ст. 342 ГПК України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що неявка позивача стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 342 ГПК України вважає за можливе здійснити розгляд скарги за відсутності представників позивача стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали скарги разом з матеріалами справи в сукупності, заслухавши пояснення представника скаржника, присутнього в судовому засіданні, суд зазначає таке.

Постановою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64470485 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 17.01.2020 по справі № 911/1359/17.

Постановою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.02.2021 з метою належного та фактичного виконання рішення суду на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: Малому приватному підприємству Фірмі «Ерідон» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 549316,74 грн.

Постановою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.02.2021 з метою належного та фактичного виконання рішення суду на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно, що належить боржнику: Малому приватному підприємству Фірмі «Ерідон» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 549316,74 грн.

Згідно з положеннями ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ суду є виконавчими документом (ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладено, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Підпунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Підпунктами 6, 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що примусове виконання судових рішень пов`язується з відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого документу, зокрема, наказу суду за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Законом України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у випадку надходження до нього заяви стягувача про примусове виконання рішення з виконавчим документом та у відповідності до названих положень Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, зокрема, накласти арешт на майно (кошти) боржника.

Звертаючись з поданою скаргою з мотивів, які в ній наведені, скаржник не підтвердив належними доказами того, що дії державного виконавця з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64470485, а також з винесення постанови про арешт коштів боржника ВП № 64470485 від 23.02.2021 та постанови про арешт майна боржника ВП № 64470485 від 23.02.2021, суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на те, що наказ суду у даній справі виданий на виконання судового рішення виконано боржником в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження не свідчить про порушення державним виконавцем положень Закону при вчиненні ним зазначених вище дій, обов`язковість яких передбачено Законом та обов`язок з їх виконання покладено саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) згідно вимог Закону. На час відкриття виконавчого провадження державний виконавець не мав відомостей про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку, а відтак він правомірно розпочав примусове виконання виконавчого документа та здійснював заходи примусового виконання рішення суду. Доказів протилежного суду не надано. На момент відкриття виконавчого провадження виконавець не має жодної інформації від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом не передбачено. Встановлення факту виконання боржником рішення суду здійснюється державним виконавцем виключно в виконавчому провадженні після його відкриття.

За таких обставин, суд приходить висновку про те, що оскаржувані дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на зазначене, суд відмовляє в задоволенні скарги Малого приватного підприємства Фірми «Ерідон» на дії Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.03.2021 № 146.

Керуючись ст. 232-235, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні скарги Малого приватного підприємства Фірми «Ерідон» на дії Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.03.2021 № 146.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 1 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк