ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Справа № 915/120/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» (51325, Дніпропетровська обл., Юр`ївський район, с. Варварівка, вул. Пристанційна, буд. 4; ідентифікаційний код 35798283)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» (54000, м. Миколаїв, пров. Центральний, буд. 148А; ідентифікаційний код 43136110)

про: стягнення 136231,10 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

01.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 25.01.2021 (вх. № 1482/21) (з додатками), в якій просить суд:

- прийняти позовну заяву до розгляду;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» () суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 136231,10 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» () суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору постачання товару № 10/09-19 від 10.09.2019; видаткових накладних (4 шт.); товарно-транспортних накладних (3 шт.); акту звіряння взаємних розрахунків за серпень 2020 року та за період вересень 2020 р. січень 2021 р.; банківських виписок по рахунку; застосування норм статей 509, 527, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173, 193, 222, 265 Господарського кодексу України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором, в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 05.02.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/120/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; розгляд справи по суті призначено на 04 березня 2021 року о 09:45; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи; зобов`язано позивача у 3-денний строк від дня отримання даної ухвали надати суду та направити відповідачу: - обґрунтований розрахунок суми основного боргу по кожній спірній видатковій накладній, із зазначенням віднесених сум на оплату відповідної видаткової накладної; - належним чином засвідчені копії всіх додатків, які є невід`ємними частинами Договору постачання товару № 10/09-19 від 10.09.2019.

24.02.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 23.02.2021 (вх. № 2878/21) про вступ у справу як представника позивача Беласанян Каріни Меружанівни.

25.02.2021 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 22.02.2021 (вх. № 2994/21) на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2021.

02.03.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 01.03.2021 (вх. № 3180/21) про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі, у якій представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності позивача.

В судовому засіданні 04.03.2021, за відсутності представників учасників справи, суд розпочав розгляд справи по суті. Водночас, враховуючи наявність встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду даної справи по суті, суд вважав за доцільне надати учасникам справи процесуальний час для можливості реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків, у випадку наявності відповідних намірів.

За результатами проведеного засідання суд постановив ухвалу від 04.03.2021, якою розгляд справи по суті відклав на 01 квітня 2021 року о 09:00.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, станом на момент проведення засідання не скористався.

Так, як уже було наведено, ухвалою суду від 05.02.2021 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву державною мовою з посиланням на номер справи, оформлений у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України, з доданням до нього: доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Копія вказаної ухвали направлена на адресу відповідача була 16.02.2021 повернута відділенням поштового зв`язку за зворотною адресою з відміткою причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 624).

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що відповідний процесуальний документ направлено вказаній юридичній особі у встановленому процесуальним законом порядку.

Крім того, суд відмічає, що відповідно до приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, з урахуванням приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, слід вважати, що днем вручення Товариству з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2021 у справі № 915/120/21 є 16.02.2021.

Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву тривав до 03.03.2021 включно.

Разом із тим, протягом встановленого процесуального строку відповідач ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких заяв чи клопотань з означеного питання суду не надав.

01.04.2021 учасники справи своїх повноважних представників в судове засідання не направили, хоча про час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином:

- про отримання позивачем 11.03.2021 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2021 у справі № 915/120/21 свідчить відповідна відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 305;

- копія ухвали Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2021 у справі № 915/120/21, направлена на адресу місцезнаходження відповідача була 15.03.2021 повернута за зворотною адресою відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 313). Відповідно до приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній юридичній особі в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством. За такого, датою вручення відповідачу копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2021 у справі № 915/120/21 слід вважати 15.03.2021.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

При цьому, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, згідно ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 01.04.2021 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані», як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім», як покупцем, був укладений Договір постачання товару № 10/09-19 (далі Договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною в порядку і строки, встановлені Договором, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, обумовлених в цьому Договорі. Ціна, кількість і асортимент товару, що встановлюється відповідно до затверджених прайс-листів постачальника та / або накладних на товар. Під накладною на товар розуміється видаткова накладна або товарна накладна, або інший документ первинного бухгалтерського обліку, який підтверджує передачу товару від Постачальника до Покупця. Ціна товару може бути змінена постачальником в односторонньому порядку. Повідомлення про зміну цін здійснюється шляхом направлення покупцю нового прайс-листа в порядку, передбаченому п. 5.5 цієї угоди. Загальна вартість поставленого товару за цим Договором визначається на підставі всієї вартості зазначеної в накладній на товар. Постачальник гарантує, що є власником товару, що поставляється за цим Договором, що товар будь-яким способом не відчужений, не закладений, в спорі та під арештом не знаходиться, прав щодо нього у третіх осіб немає.

За умовами наведеного Договору:

- постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на наступних базисних умовах поставки відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2010 года: DDР, приміщення покупця. Адреса доставки конкретної партії товару вказується Покупцем безпосередньо в заявці (п. 2.1);

- постачальник зобов`язаний здійснити поставку всього обсягу заявленого до постачання товару, протягом 5 робочих днів, з дати прийняття постачальником Заявки на поставку товару до виконання, якщо інший термін поставки не узгоджено сторонами (п. 2.5);

- постачальник зобов`язується передати покупцеві наступні документи на поставлений товар: податкову накладну, підписану уповноваженою особою та скріплену печаткою постачальника, накладну на товар, підписану уповноваженою особою та скріплену печаткою постачальника, документи, що підтверджують якість товару (п. 2.6);

- відмітка покупця на накладної на товар про прийняття товару підтверджує факт прийняття товару і перехід права власності на нього (п. 2.7);

- форма оплати вартості поставленого товару: безготівковий розрахунок, за допомогою перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 5.1);

- покупець зобов`язаний здійснити оплату за придбаний товар протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару покупцеві. Відстрочка оплати вартості товару, надана покупцю згідно з цим Договором, а також попередня оплата поставляється за цим Договором товару, в разі її здійснення покупцем, не є комерційним кредитом (п. 5.2);

- оплата здійснюється покупцем в наступному порядку в першу чергу здійснюється оплата вартості товару, поставленого за первісною і далі по кожній наступній накладної на товар, якщо інше не зазначено в самому платіжному документі (п. 5.3);

- керуючись ст. 6 Цивільного Кодексу України, сторони встановили, що за необгрунтовану відмову в оплаті вартості переданого постачальником покупцеві товару, а також несвоєчасну або неповну оплату товару, покупець зобов`язаний сплатити штрафну неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язань по оплаті товару, але в будь-якому випадку штрафна неустойка і пеня не може бути менше 0,15% від вартості неоплаченого товару за кожний календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості (п. 6.2);

- при простроченні оплати вартості переданого покупцеві товару більш ніж на 7 календарних днів з дати настання терміну платежу поставленого товару, відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, так само відсотки за використання чужих грошей в розмірі 52% річних від вартості неоплаченого товару (партії товару) від дня настання терміну оплати до дня його фактичної оплати (п. 6.3);

- Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2020. Якщо за 14 календарних днів до закінчення терміну дії даного Договору жодна із сторін не повідомила іншу сторону в письмовому вигляді про свій намір розірвати Договір, то Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п. 10.1).

Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, щодо стягнення з відповідача, як покупця, заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин виконання укладеного між сторонами договору поставки, в частині повноти та своєчасності здійснення покупцем розрахунків за поставлений товар.

Позивач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- Договір постачання товару № 10/09-19 від 10.09.2019;

- видаткові накладні (4 шт.);

- товарно-транспортні накладні (3 шт.);

- акти звіряння взаємних розрахунків за серпень 2020 року та за період вересень 2020 р. січень 2021 р.;

- банківські виписки по рахунку.

Відповідач, як уже було наведено вище, відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на підтвердження власної правової позиції суду не надав.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищенаведеного Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» товар на загальну суму 303045,14 грн, що підтверджується:

1. Видатковими накладними:

- № 153 від 11.09.2020 на суму 118923,72 грн. Термін оплати, визначений у видатковій накладній 01.10.2020;

- № 140 від 09.10.2020 на суму 109581,18 грн. Термін оплати, визначений у видатковій накладній 30.10.2020;

- № 41 від 09.10.2020 на суму 4033,80 грн. Термін оплати, визначений у видатковій накладній 30.10.2020;

- № 142 від28.10.2020 на суму 70506,44 грн. Термін оплати, визначений у видатковій накладній 18.11.2020.

2. Товарно-транспортними накладними:

- № 56960 від 11.09.2020;

- № 22930 від 09.10.2020;

- № 13560 від 29.10.2020.

Крім того, за даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, станом на 31.08.2020 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» була наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» на суму 161274,70 грн, що вбачається з підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень Акту звіряння взаємних розрахунків за серпень 2020 року (а.с. 26).

Відповідач, в свою чергу, здійснив часткову оплату поставленого товару на загальну суму 328088,42 грн, на підтвердження чого позивачем надано суду банківські виписки за період з 03.09.2020 по 18.11.2020 (а.с. 28-43).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

За даними позивача, не спростованими і не запереченими відповідачем, оплату товару, поставленого на підставі вищенаведеного Договору відповідач не здійснив.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» суму заборгованості в розмірі 136 231,10 грн зазначено з допущенням арифметичних помилок.

Так, суд вважає слушним посилання позивача на умови п. 5.3 Договору, відповідно до яких оплата здійснюється покупцем в наступному порядку: в першу чергу здійснюється оплата вартості товару, поставленого за первісною і далі по кожній наступній накладної на товар, якщо інше не зазначено в самому платіжному документі.

Таким чином, з урахуванням наявності станом на 31.08.2020 у відповідача заборгованості в розмірі 161274,70 грн, здійснених у жовтні 2020 року поставок на суму 303045,14 грн, та проведених протягом вересня-листопада 2020 року оплат на суму 328088,42 грн (161274,70 грн + 303045,14 грн 328088,42 грн), заборгованість відповідача перед позивачем складає 136231,42 грн.

Водночас суд, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України, не виходячи за межі позовних вимог, з огляду на принцип диспозитивності господарського судочинства, стягує з відповідача грошові кошти саме заявленій позивачем сумі 136 231,10 грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Отже, враховуючи викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем за поставлений за Договором постачання товару № 10/09-19 від 10.09.2019 товар, у зв`язку із чим, позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір за подання позову в сумі 2270,00 грн підлягає покладенню на відповідача.

Крім того, суд відмічає, що у позовній заяві Товариство також просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

За змістом ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, за текстом позовної заяви позивач зазначав, що станом на дату подання цього позову позивач не може надати детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом, та відповідно подати докази, що підтверджують розмір понесених витрат на правову допомогу. Ці докази в обов`язковому порядку будуть надані до закінчення судових дебатів.

Суд констатує, що станом на дату розгляду справи по суті позивач детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом та доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на правову допомогу до суду не надав.

За такого, станом на час прийняття рішення, у суду були відсутні відповідні докази , що, з урахуванням викладеного у позовній заяві наміру щодо їх подання, не дає суду можливості вирішити питання щодо розподілу витрат на правову допомогу.

Водночас, суд відмічає, що позивач не був позбавлений права і можливості подати зазначені докази у порядку, встановленому ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» (54000, м. Миколаїв, пров. Центральний, буд. 148А; ідентифікаційний код 43136110) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» (51325, Дніпропетровська обл., Юр`ївський район, с. Варварівка, вул. Пристанційна, буд. 4; ідентифікаційний код 35798283) суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 136 231,10 грн, а також 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнілайф Бренд Компані» (51325, Дніпропетровська обл., Юр`ївський район, с. Варварівка, вул. Пристанційна, буд. 4; ідентифікаційний код 35798283);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вів-Хім» (54000, м. Миколаїв, пров. Центральний, буд. 148А; ідентифікаційний код 43136110).

Повне рішення складено та підписано судом 06.04.2021.

Суддя О.Г. Смородінова