ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Черкаси справа № 925/290/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшин карго Партс" (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс-Авто" (м. Умань) про стягнення 19219,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 19 219,28 грн. з яких: 18 491,64 грн. основного боргу, 243,17 грн. пені, 244,08 грн. як 12 % річних та 240,39 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 16404-25/2020 від 14.01.2020, укладеного між сторонами.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, явка обов`язковою не визнавалась. Докази врегулювання спору відсутні.

Відповідача крім повідомлення поштовим зв`язком повідомлено про розгляд справи в т.ч. і шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України (а.с. 38), що у відповідності до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України є належним повідомленням.

Відзив на позов у справу не подано. За загальним правилом, у відповідності до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У відповідності до ст. 13,74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

14.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшин карго Партс" (далі - Постачальник, позивач по справі) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс-Авто" (далі - Покупець, відповідач по справі) укладено договір № 16404-25/2020 (далі - Договір, а.с. 15-20), у відповідності до якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця визначені цим Договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо (далі - товар), а також надати шиномонтажні послуги (далі - послуги), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати товар і послуги та здійснити їх оплату (п. 1.1. Договору).

Укладений сторонами договір відповідає положенням чинного законодавства, зокрема ст. 712 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2020 року (п. 8.2 Договору).

Відповідно до п. 8.4. Договору якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного Договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком.

Доказів припинення дії договору сторонами не надано.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. та 1.4. Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальна кількість, ціна за одиницю товару, що передаються за цим Договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на товари, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію Товару. Найменування, вартість та обсяг наданих послуг, зазначається в Актах виконаних робіт, укладених сторонами які є невід`ємними частинами даного Договору. Загальна сума Договору складається із вартості переданого товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в Актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору Покупець направляє Постачальнику замовлення на поставку товару з посиланням на номер і дату даного Договору, із зазначенням кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару.

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник підтверджує замовлення з урахуванням наявних на його складі товарних позицій, або які можуть бути доставлені Покупцю у відповідні строки з інших складів Постачальника.

Відповідно до п. 2.3. Договору поставка товару здійснюється на умовах:

2.3.1. ЕХW (франко завод; назва місця: склад Постачальника) (правила "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року) - товар переходить у власність Покупця з моменту передачі товару Покупцю на складі Постачальника. Доказом передачі товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна;

2.3.2. FСА (франко-перевізник) (правила "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року) - товар переходить у власність Покупця з моменту передачі товару у розпорядження Перевізника на складі Постачальника. Вибір Перевізника здійснюється Покупцем на власний розсуд. З моменту передачі товару Перевізнику обов`язки Постачальника перед Покупцем вважаються виконаними в повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до Покупця. Доказом передачі товару Перевізнику є належним чином оформлених товарної (видаткової) накладної та

товарно-транспортної накладної, що разом засвідчують факт передачі Постачальником товару Покупцю.

Відповідно до п.п. 2.4., 2.5. Договору, погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у товарних (видаткових) накладних та в рахунках на оплату, що являються невід`ємними складовими даного Договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи товарну (видаткову) накладну, виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості з Постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною. Сторони домовилися, що уповноважуючи певну особу на прийняття товару від Постачальника, у тому числі Перевізника, Покупець тим самим уповноважує таку особу підписувати відповідні документи на товар: товарні (видаткові) накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

За домовленістю сторін датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарної (видаткової) накладної, що засвідчує прийняття товару Покупцем від Постачальника, при цьому печатка Покупця може не використовуватися, якщо факт використання печатки в господарській діяльності підтверджений установчими документами Покупця (п. 2.6. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору ціни на товар і послуги погоджуються сторонами у кожному окремому випадку і вказуються у товарних (видаткових) накладних, товарно-транспортних накладних, замовленнях-нарядах та Актах виконаних робіт, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору за домовленістю сторін товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом сторони вважають суму, на яку Постачальник може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень Покупця, Постачальник визначає суму кредитного ліміту.

Відповідно до п. 3.3. Договору у випадку продажу товару на умовах попередньої оплати Постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає Покупцю рахунок на оплату.

Відповідно до п. 3.4. Договору якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженої ним особи на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату.

Відповідно до п. 3.6. Договору оплата товару і наданих послуг за цим Договором здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальнику. При здійсненні оплати Покупець, крім обов`язкових реквізитів, повинен зазначити у документах на оплату номер та дату даного Договору, а також номер та дату рахунку-фактури, за яким здійснюється вказана оплата.

Зобов`язання Покупця за цим Договором щодо оплати поставленого товару та наданих послуг вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника (п. 3.7. Договору). Сторони домовились, що в разі прострочення платежу з боку Покупця Постачальник має право припинити подальші відвантаження товару та надання шиномонтажних послуг Покупцю до отримання повної оплати за відвантажені товари та надані послуги, а також перейти до роботи з Покупцем на умовах 100% попередньої оплати (п. 3.8. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору Покупець зобов`язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом три даного Договору.

З доводів позивача вбачається, що на виконання умов договору від 14.01.2020 відповідачу було відвантажено товар за видатковою накладною № SI від 15.01.2021 (а.с. 22), товаро-транспортна накладна № SНР від 15.01.2021 (а.с. 24) на загальну суму 18 491,64 грн. на умовах відтермінування строку його оплати до 25.01.2021 як вказано у самій видатковій накладній.

У видатковій накладній міститься посилання на укладений між сторонами договір № 16404-25/2020 від 14.01.2020, з боку відповідача на видатковій накладній проставлено печатку та підпис відповідальної особи про отримання товару. Разом із видатковою накладною відповідачу був вручений рахунок на оплату отриманого товару № S від 15.01.2021 (а.с. 21).

Заперечень проти неотримання товару чи доказів існування між сторонами спору з приводу його кількості та якості у справі немає.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не було здійснено жодної сплати коштів за поставлений товар вартістю 18 491,64 грн.

Цих обставин відповідач не заперечив.

За умовами договору та видаткової накладної відповідач повинен провести повну оплату товару по договору до 25.01.2021.

В справу не подано доказів, що відповідач узгоджував із позивачем інший порядок сплати коштів в оплату боргу. Строк виконання даного зобов`язання на час розгляду справи є таким, що настав.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений і прийнятий товар становить 18 491,64 грн.

Відповідач не подав суду доказів сплати боргу, не подав заперечень проти неотримання товару, про існування спору між сторонами з приводу його якості, кількості чи існування інших підстав для несплати боргу за накладною, з якої виник спір. Розрахунок боргу не спростовано відповідачем доказами проведення повного розрахунку за товар.

Зобов`язання у відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Строк виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару для відповідача вже є таким, що настав за видатковою накладною № SI від 15.01.2021 (а.с. 22), доказів повної сплати основного боргу в справу не подано, а тому до примусового стягнення з відповідача належить 18 491,64 грн. грн. основного боргу за товар.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 243,17 грн.

Розділом 5 Договору передбачена відповідальність сторін. Відповідно до п. 5.2. Договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення.

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст. 230 ГК України). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у процентах, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір процентів не передбачено законом або договором (ч. 6. ст. 231 ГК України).

Цивільним законодавством визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ч.1 ст. 611 ЦК України). Неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України).

Як встановлено судом, видатковою накладною № SI від 15.01.2021 (а.с. 22) строк повного розрахунку за товар встановлено до 25.01.2021.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 927/490/18 від 08.10.2018 викладено правову позицію про те, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15)." Якщо місцевий суд встановив строк, протягом якого Відповідач має право пред`явити зустрічний позов - до 25.07.2018, що у такому випадку є крайньою датою пред`явлення Відповідачем зустрічного позову.

Отже в контексті справи № 925/290/21 кінцевим терміном виконання зобов`язання по оплаті товару для відповідача є 25 січня 2021 року, а прострочення оплати настає з 26 січня 2021 і саме з цієї дати слід рахувати всі періоди прострочення для визначення пені, інфляційних та процентів річних.

Розрахунок пені (а.с. 7) позивачем зроблено невірно, за належним розрахунком в період з 26.01.2021 по 05.03.2021, перевіреним за програмою Ліга-Закон розмір пені становить лише 237,10 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 240,39 грн. інфляційних втрат станом на 28.02.2021 та 12 % річних в сумі 244,08 грн. за період з 25.01.21 по 05.03.21 за прострочення розрахунків по договору між сторонами на підставі ст. 625 ЦК України.

Дана вимога теж підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Відповідно до п. 5.3. Договору сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна сторона несе відповідальність, встановленої статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 (дванадцять) відсотків річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити (повернути) грошові кошти, але неправомірно не сплачує (не повертає) їх, врегульовані статтею 625 ЦК України. У цьому разі боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками позивача, за період з 25.01.2021 по 05.03.2021 загальна сума 12% річних за Договором складає 244,08 грн., інфляційних втрат на суму несплаченого боргу у відповідача складає 240,39 грн. (розрахунок а.с. 8-9).

За належним розрахунком, перевіреним судом за програмою Ліга-Закон, розмір інфляційних втрат становить лише 184,92 грн., а 12 % річних становить лише 237,10 грн. з урахуванням початку періоду прострочення з 26.01.21.

Доказів проведення розрахунку за інфляційними та процентами річних відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить лише 184,92 грн. інфляційних втрат та 237,10 грн. як 12% процентів річних.

В решті вимог про стягнення інфляційних втрат та 12% річних позивачу слід відмовити через неправильні розрахунки.

Відповідач доказів сплати боргу за позовними вимогами суду не надав, підстав звільнення від виконання грошового зобов`язання перед позивачем не навів, Договір № 16404-25/2020 від 14.01.2020 між сторонами виконувався, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 18 491,64 грн. основного боргу, 237,10 грн. пені, 237,10 грн. як 12 % річних, 184,92 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 16404-25/2020 від 14.01.2020, укладеного між сторонами у справі.

В решті вимог у позові слід відмовити через неправильні розрахунки.

Суд не розглядає клопотання позивача про стягнення з відповідача пені, 12% річних та інфляційних, розрахованих на день прийняття судом рішення по суті, оскільки своїх вимог в цій частині позивач не збільшив, нових розрахунків не подав, а суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник через неправильні дії відповідача, з відповідача на користь позивача слід повністю стягнути судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс-Авто" (ідентифікаційний код м. Умань, Черкаська область, вул. Тищика, 7 кв. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшин карго Партс" (ідентифікаційний код 37141112, м. Київ, вул. Закревського, 16) -- 18 491,64 грн. основного боргу, 237,10 грн. пені, 237,10 грн. як 12 % річних, 184,92 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 16404-25/2020 від 14.01.2020 та 2270,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2021

Суддя Н.М. Спаських