ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2021 р. Справа№ 910/20129/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Кубей В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Самборська Ю.Л.;

від відповідача 1: Приходько Д.В.;

від відповідача 2: Головко П.Л.

від відповідача 3: Дядюк Є.М.;

від третьої особи 1: не прибув;

від третьої особи 2: не прибув;

від третьої особи 3: не прибув,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП", Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року

у справі № 910/20129/20 (суддя: Ягічева Н.І.)

про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНІ РИНКОВІ ІННОВАЦІЇ"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний маркетинговий центр"

3) Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна

про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" (далі - відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар" (далі - відповідач 3), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНІ РИНКОВІ ІННОВАЦІЇ" (далі - третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний маркетинговий центр" (далі - третя особа 2), Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна (далі - третя особа 3) про визнання недійсними з моменту укладення наступні договори: №18/11-15п цільової позики від 18.11.2015 року згідно договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №2-13 від 28.02.2013 року; іпотечний договір №20/11-15-з від 23.11.2015 року; договір про внесення змін і доповнень до Іпотечного договору №20/11-15з від 23.11.2015 року; іпотечний договір №1 від 01.06.2019 року; іпотечний договір №2 від 01.06.2019 року; іпотечний договір №3 від 01.06.2019 року. Зобов`язати приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку за наступними номерами: №12178968, вчинену 23.11.2015 року о 16.58.21 год., індексний номер 26392805 від 23.11.2015 року о 17.03.32 год.; №31818044, вчинену 01.06.2019 року о 15.08.34 год.; №31818018, вчинену 01.06.2019 року о 15.22.29 год.; №31817940, вчинену 01.06.2019 року о 15.50.57 год., №31817970, вчинену 01.06.2019 року о 15.44.32 год., а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про заборону відчуження за наступними номерами обтяження: №26391473 від 23.11.2015 року; №31818026 від 01.06.2019 року; №31818005 від 01.06.2019 року; №31817954 від 01.06.2019 року; №31817989 від 01.06.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачами були укладені договори, які не відповідають інтересам позивача, укладені з порушенням чинного законодавства та є такими, що призвели до негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний".

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про забезпечення позову задоволено. Вжиті заходи забезпечення позову наступним шляхом:

1) До набрання законної сили рішенням у справі заборонити:

- ТОВ «АРЕНПІ ГРУП» () вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у іпотечному договорі № 1 між ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «СТОЛИЧНИЙ» () та ТОВ «АРЕНПІ ГРУП» (), посвідченому приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. 01 червня 2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 2991, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818044 від 01.06.2019 року о 15.08.34 год., а саме Термінал «Риба» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, № 110-А літера «Н», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- ТОВ «СПЕЦБУД-МОНОЛІТ» () вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у іпотечному договорі № 2 між ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «СТОЛИЧНИЙ» () та ТОВ «СПЕЦБУД-МОНОЛІТ» (), посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 2993, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818018 від 01.06.2019 року о 15.22.29 год., а саме «Павільйон «Овочі-фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «А», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «ШУВАР» () вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у іпотечний договір № 3 між ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «СТОЛИЧНИЙ» () та ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «ШУВАР» (), посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2995, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год. та номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год., а саме «Перший блок терміналу №8 «М`ясопродукти» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «М», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» та Адміністративну будівлю №2 комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «О», яка розташована на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний».

2. До набрання законної сили рішенням у справі заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, проводити (здійснювати) реєстраційні дії щодо зміни власника відносно майна, що є предметом іпотеки наступних договорів:

- іпотечного договору № 1 між ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «СТОЛИЧНИЙ» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕНПІ ГРУП» (), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. 01 червня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2991, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818044 від 01.06.2019 року о 15.08.34 год., а саме Термінал «Риба» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, № 110-А літера «Н», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- іпотечного договору № 2 між ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «СТОЛИЧНИЙ» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-МОНОЛІТ» (код ЄДРГІОУ 37633636), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. зареєстрованого в реєстрі за № 2993, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818018 від 01.06.2019 року о 15.22.29 год., а саме «Павільйон «Овочі-фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «А», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- іпотечного договору № 3 між ТОВ «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «СТОЛИЧНИЙ» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ «ШУВАР» (), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. зареєстрованого в реєстрі за № 2995, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год. та номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год., а саме «Перший блок терміналу №8 «М`ясопродукти» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «М», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» та Адміністративну будівлю №2 комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «О», яка розташована на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний».

Боржниками за даною ухвалою визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕНПІ ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар".

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у даній справі та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема не застосував до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 29.04.2020 року у справі №910/1320/18.

Так, за твердженням скаржника, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду першої інстанції, не сприяють ефективному захисту та поновленню порушених прав позивача, натомість порушують права відповідача 2.

Крім того, скаржник вказав, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено, запобіганню порушення яких прав позивача спрямовано запровадження заходів забезпечення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20129/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 про забезпечення позову у справі №910/20129/20 своєю ухвалою від 26.01.2021 року.

Також, не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕНПІ ГРУП» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у даній справі та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права.

Так, за твердженням скаржника, оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва, якою заборонено відповідачу 1 вчиняти дії спрямовані на захист порушеного, простроченням виконання зобов`язання права, в тому числі і в судовому порядку не відповідає розумності і адекватності позовним вимогам, порушує збалансованість інтересів сторін у даній справі, порушує права та законні інтереси відповідача 1 на захист порушених невиконанням зобов`язання прав, при тому, що імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів забезпечення позову дорівнює нулю.

При цьому, скаржник вказав, що зазначені в оскаржуваній ухвалі підстави забезпечення позову не враховують п.п. 3.2.1, 3.2.3 договорів іпотеки, якими передбачені умови та детальний обсяг зобов`язань, що забезпечені іпотекою, жодним чином не створюють для позивача загрози незаконно втратити право власності на майно.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20129/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕНПІ ГРУП» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року про забезпечення позову у справі №910/20129/20, об`єднав в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕНПІ ГРУП» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у справі № 910/20129/20 своєю ухвалою від 01.02.2021 року.

29.01.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача 2 до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній просив суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від23.12.2020 року у справі №910/20129/20 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про забезпечення позову відмовити повністю.

При цьому, колегія суддів не приймає дані пояснення до уваги, оскільки останні надійшли до суду апеляційної інстанції поза межами строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року у справі №910/20129/20 та виходять за межі доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт".

Також, не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у даній справі та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, скаржник вказав, що оскаржуваною ухвалою у даній справі було вирішено питання про права та обов`язки відповідача 3 без його залучення до розгляду питання вжиття заходів забезпечення позовів.

Крім того, скаржник зазначив, що застосувавши такий захід забезпечення позову, як заборона відповідачу 3 вчиняти будь-які дії на виконання укладеного ним з позивачем іпотечного договору №3, у тому числі і звертати стягнення із посиланням на його положення - суд першої інстанції фактично призвів до блокування господарської діяльності відповідача 3 в цій частині і це, за умови недоведеності наявності порушення прав заявника (позивача) у зв`язку з виконанням вказаного іпотечного договору №3, свідчить про його не співмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін даної справи.

При цьому, скаржник вказав, що зважаючи на те, що позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, з наявністю чи настанням яких процесуальний кодекс пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову - суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність у даному випадку підстав для задоволення поданої позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення позову, та незаконно застосував заходи забезпечення позови, чим грубо порушив норми процесуального законодавства.

Також, за твердженням скаржника, необхідним та обов`язковим у даному випадку було застосування зустрічного забезпечення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20129/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року про забезпечення позову у справі №910/20129/20. Об`єднав в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар" з апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у справі № 910/20129/20 своєю ухвалою від 08.02.2021 року.

18.02.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від третьої особи 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний маркетинговий центр" до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній просив суд апеляційні скарги задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від23.12.2020 року у справі №910/20129/20 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про забезпечення позову відмовити повністю.

Крім того, представник третьої особи 2 у вищевказаних письмових поясненнях, зокрема, зазначив, що ані заява про забезпечення позову, ані оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва не вказують на наявність жодних доказів, які б свідчили про факт вчинення (або підготовки до чинення) відповідачами дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

23.02.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційні скарги, відповідно до якого останній просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у справі №910/20129/20 без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП", Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар" - без задоволення.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції із дотриманням умов розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та співмірності із заявленими позовними вимогами та додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, представник позивача зауважив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП" надіслало до позивача вимоги (повідомлення) про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку не усунення порушення основного зобов`язання та умов іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святшинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. 01.06.2019 року зареєстрованого в реєстрі за №2991. Отже, за твердженням позивача, навіть незважаючи на чинність оскаржуваної ухвали та те, що умовами договору не передбачено звернення стягнення іпотеко держателем на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання Товариство з обмеженою відповідальністю уже здійснює спробу ймовірного рейдерського захоплення майна позивача.

Представники скаржників підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у справі 910/20129/20.

Представник позивача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 23.02.2021 року заперечував проти доводів апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

Представники третіх осіб у судове засідання 23.02.2021 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року, 01.02.2021 року та 08.02.2021 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП", Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За положеннями ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, у тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суд з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі №914/970/18).

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст.ст. 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову, заявник, зокрема, вказує, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача адже незалежно від задоволення позову та визнання недійсним договору іпотеки нерухоме майно буде незаконно вилучено з його власності.

При цьому, заявник, зокрема, зазначив, що оскільки позовні вимоги спрямовані на припинення іпотечних правовідносин за спірним договором іпотеки, заборона вчинення дій, направлених на їх виконання, є адекватним заходом забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- імовірності ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту (поновлення) прав та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із матеріалів оскарження, 01.06.2019 року заявником було укладено наступні іпотечні договори: №1 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП"; № 2 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт", №3 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар", відповідно до яких іпотекодавцем є заявник у справі.

Пунктами 3.2.1., 3.2.3. зазначених договорів передбачене право іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами, а також задовольнити за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату основного боргу, неустойки відповідно до умов договору позики, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань, необхідних витрат на утримання предмета іпотеки, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги (нотаріальні послуги, виконавчий збір, тощо).

Звернення іпотеко держателем стягнення на предмет іпотеки за спірними договорами іпотеки призведе до порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний", адже незалежно від задоволення позову та визнання недійсним договору іпотеки нерухоме майно буде незаконно вилучено з його власності.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження відповідача 1, що підстави забезпечення позову п.п. 3.2.1, 3.2.3 договорів іпотеки, якими передбачені умови та детальний обсяг зобов`язань, що забезпечені іпотекою, жодним чином не створюють для позивача загрози незаконно втратити право власності на майно.

Заборона звернення стягнення на предмет іпотеки, а також заборона реєстраційних дій зміни власника щодо цих об`єкт є неналежним способом запобігання порушення законних прав позивача, як власника нерухомого майна.

Таким чином, оскільки позовні вимоги спрямовані на припинення іпотечних правовідносин за спірним договором іпотеки, заборона вчинення дій, направлених на їх виконання, є адекватним заходом забезпечення позову.

При цьому, з огляду на предмет спору, варто зазначити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача. Натомість, даний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачеві та не порушить прав третіх осіб, які не є учасниками даної справи, адже заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Так, твердження відповідача 3, що позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, з наявністю чи настанням яких процесуальний кодекс пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову спростовується вищевикладеним.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржників, що забезпечення позову порушує їх права та фактично призвело до блокування господарської діяльності відповідача 3 за твердженням останнього, оскільки відповідно до приписів ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержателі мають пріоритетне право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Заходи забезпечення позову не передбачають припинення або призупинення дії іпотечної заборони щодо предмету іпотеки, а тому після розгляду справи та у разі відмови у задоволенні позову, іпотекодержателі мають переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд.

Не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції також інші, зазначені у апеляційних скаргах, аргументи відповідачів, позаяк вони не применшують і не змінюють основних правових висновків та мотивів суду.

Так, зокрема, посилання у апеляційній скарзі відповідача 3 на те, що необхідним та обов`язковим у даному випадку було застосування зустрічного забезпечення не заслуговує на увагу, оскільки згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Таким чином, за змістом зазначеної норми застосування заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком. По-друге, апелянтами не доведено, що застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні реєстраційні дії можуть завдати прямих чи непрямих збитків скаржникам.

Розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм ст. 141 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.02.2019 року у справі № 924/789/18, від 03.12.2018 року у справі № 903/246/18.

Також слід зазначити, що законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі №911/1695/18.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження відповідача 3, що оскаржуваною ухвалою у даній справі було вирішено питання про права та обов`язки відповідача 3 без його залучення до розгляду питання вжиття заходів забезпечення позовів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Тобто, розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи відповідає нормам процесуального законодавства та не є безумовною підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів не приймає як належне твердження відповідача 1, що судом першої інстанції при визначенні заходів забезпечення позову не було надано оцінки, умовам договорів іпотеки, оскільки за змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вибіркове цитування відповідачем 2, зокрема, окремих положень постанови Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №910/1320/18 з метою довільного тлумачення відповідних норм процесуального права на свою користь апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки останнє не спростовує висновків суду.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта відповідача 1 щодо порушення оскаржуваною ухвалою його права на судовий захист, оскільки оскаржувана ухвала жодних відповідних заборон не містить.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги твердження позивача викладене у відзиві на апеляційні скарги, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП" надіслало до позивача вимоги (повідомлення) про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку не усунення порушення основного зобов`язання та умов іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. 01.06.2019 року зареєстрованого в реєстрі за №2991.

Отже, за твердженням позивача, навіть незважаючи на чинність оскаржуваної ухвали та те, що умовами договору не передбачено звернення стягнення іпотеко держателем на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання Товариство з обмеженою відповідальністю вчиняються дії ймовірного рейдерського захоплення майна позивача.

З огляду на викладене та враховуючи, що наведені заявником обставини у їх сукупності, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, дають обґрунтовані підстави вважати про існування реальної можливості звернення стягнення на майно заявника за договорами, дійсність яких оспорюється у даній справі, що у випадку вчинення таких дій ускладнить або фактично нівелює можливість захисту прав і інтересів позивача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про забезпечення позову.

За вказаних обставин, колегія суддів, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову.

Водночас, колегія суддів відзначає, що доводи скаржників про необхідність скасування оскаржуваної ухвали фактично зводяться до їх незгоди з постановленою ухвалою, оскільки вжиті заходи, на їх думку, не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості, адекватності і співмірності, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП", Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у справі № 910/20129/20 про забезпечення позову залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року у справі №910/20129/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження №910/20129/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 02.04.2021 року у зв`язку з перебуванням суддів у відрядженні, відпустці та на лікарняному.