ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
25.01.2021 №904/4427/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.,
розглянувши матеріали №44/22-829 від 06.08.2020
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація», м.Маріуполь Донецької області
про стягнення 2018458,44грн пені, 1293765,69грн 15% річних, 280380,04грн інфляційних,
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація» про стягнення 2018458,44грн пені, 1293765,69грн 15% річних, 280380,04грн інфляційних.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2020 у справі №904/4427/20 вказаний позов переданий за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області на підставі відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про відповідача.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.12.2020 позов залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову десять робочих днів з дня вручення ухвали.
На часткове виконання ухвали від 16.12.2020 до канцелярії суду від позивача надійшли:
- 15.01.2021 клопотання №44/22-16 від 11.01.2021 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (вх.№711/21);
- 18.01.2021 заява №44/22-25 від 12.01.2021 про усунення недоліків позову (вх.№860/21, надалі Заява).
1. На виконання вимог п.2 ухвали від 16.12.2020 позивач мав надати пояснення до розрахунків заявлених до стягнення сум з наведенням обґрунтування, яким чином за кожним з актів купівлі-продажу електричної енергії позивач визначив дати прострочення оплат, з яких проведені нарахування пені, річних та інфляційних.
Замість наведення документальних підстав та порядку визначення дат прострочення за кожним з актів купівлі-продажу електричної енергії з посиланням на пункти договору (договорів) і первинні документи, позивач навів у Заяві нормативні приписи, які регулюють загальні правові підстави стягнення пені та річних.
Крім того, позивач всупереч вимог ухвали від 16.12.2020 не обґрунтував та не підтвердив документально підстави постачання відповідачу електричної енергії у березні
червні 2020 року (п.1.2. мотивувальної частини ухвали);
Будь-яких пояснень з приводу ненадання суду вказаних пояснень і документів позивач також не надав.
Отже, позивач недоліки позовної заяви повністю не усунув.
Відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач серед іншого посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 щодо виконання обов`язку оплатити спожиту у січні березні, травні 2019 року та березні червні 2020 року активну електричну енергію.
За змістом ч.1 ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Зі змісту позову №44/22-829 від 06.08.2020, Заяви та доданих до них документів вбачається, що позовні вимоги у даній справі заявлені на підставі трьох договорів про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»:
1) договору від 27.12.2018 (далі Договір-1, копія додана до позовної заяви; відповідно до п.13.1. Договору-1 він набирає чинності за фактом споживання електричної енергії, що за даними позивача відбулось 01.01.2019, і в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів тобто останнім днем постачання електричної енергії за Договором-1 є 31.03.2019),
2) договору, укладеного позивачем і відповідачем у травні 2019 року (далі Договір-2), факт існування якого позивач приховує від суду, стверджуючи на арк.3 Заяви, що повідомленням №44/09-3085 від 13.05.2019 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» відповідач повідомлений про постачання йому позивачем електричної енергії у травні 2019 року (див. також п.1.3. ухвали від 16.12.2020 про залишення позову у даній справі без руху),
3) договору, укладеного позивачем і відповідачем у березні 2020 року (далі Договір-3), факт існування якого позивач приховує від суду, взагалі не надавши жодних пояснень щодо підстав постачання відповідачу електричної енергії у 2020 році (див. п.1.2. ухвали від 16.12.2020 у даній справі).
Обов`язковість повторного укладення між позивачем як постачальником «останньої надії» та відповідачем як споживачем електричної енергії окремих договорів після закінчення строку дії Договору-1 не лише констатовані у складених позивачем повідомленнях№44/09-3085 від 13.05.2019 та №44/09-0000417/пон від 24.03.2020 (додані як до позову, так і до Заяви), а й передбачена імперативними приписами чинного законодавства.
Так, за визначенням п.66 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон) постачальник «останньої надії» визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
За приписом п.2 ч.2 ст.57 Закону електропостачальник зобов`язаний укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів.
Відповідно до ч.9 ст.64 Закону постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.
Згідно з ч.12 ст.64 Закону крім обов`язків, визначених статтею 57 цього Закону, постачальник «останньої надії» зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачам у випадках, визначених цією статтею, до обрання споживачами
електропостачальника, але не більш як протягом 90 днів. Постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання електричної енергії споживачу у разі настання однієї з таких подій: 1) здійснення постачання електричної енергії споживачу іншим електропостачальником на підставі укладеного ними договору постачання електричної енергії відповідно до правил роздрібного ринку; 2) закінчення встановленого цим Законом строку постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (підп.3.1.9. п.3.1. розділу ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затв. Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018).
Суд наголошує на тому, що чинним законодавством не передбачена можливість поновлення або продовження понад 90 днів дії договорів про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Отже, позовні вимоги про стягнення пені, річних та інфляційних, нарахованих на борг за спожиту у січні березні 2019 року (Договір-1), у травні 2019 року (обов`язково мав бути укладений Договір-2) та у березні червні 2020 року (обов`язково мав бути укладений Договір-3) електричну енергію не пов`язані між собою правовими підставами виникнення. Суд також встановив, що наведені вимоги не пов`язані спільними доказами; у позові не заявлені вимоги, які можуть виступати основною і похідною щодо одна до одної.
З наведеного суд робить висновок, що позивач порушив установлені абз.1 ч.1 ст.173 ГПК України правила об`єднання вимог: у позові об`єднані вимоги, які фактично ґрунтуються на трьох різних договорах про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», при цьому факт укладення двох договорів позивач приховує від суду.
З цього приводу суд звертає увагу позивача на приписи ч.ч.2-4 ст.42 ГПК України, згідно з якими учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом; у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом; за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
Наведені приписи позивачу слід враховувати під час реалізації свого процесуального права на звернення з позовом до господарського суду і не допускати вчинення дій, які не відповідають завданням й основним засадам господарського судочинства та є за своїми ознаками невиконанням процесуальних обов`язків і підставою для притягнення до відповідальності.
За приписом п.2 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
Враховуючи викладене, позовна заява №44/22-829 від 06.08.2020 підлягає поверненню на підставі ч.4 та п.2 ч.5 ст.174 ГПК України.
Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч.8 ст.174 ГПК України).
Керуючись ст.ст.173 (ч.1), 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Повернути позовну заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 2018458,44грн пені, 1293765,69грн 15% річних, 280380,04грн інфляційних та додані до неї документи позивачу.
У зв`язку з тим, що наприкінці грудня 2020 року суд зупинив відправку вихідної поштової кореспонденції через відсутність фінансування, про що на сторінках господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі «Судова влада України» і в соціальній мережі Facebook періодично публікуються оголошення, направити ухвалу з додатками після відновлення фінансування витрат суду на знаки поштової оплати.
Ухвала набирає законної сили 25.01.2021 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додатки на адресу позивача:

- позовна заява №44/22-829 від 06.08.2020 на 14арк. та додані до неї документи на 111арк., в тому числі оригінали: платіжного доручення №30073848 від 06.08.2020 на суму 53889,07грн; фіскального чеку, поштової накладної та опису вкладення №784 від 10.08.2020 на ім`я Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», фіскального чеку, поштової накладної та опису вкладення №792 від 10.08.2020 на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація», опису вкладення від 11.08.2020 на ім`я господарського суду Дніпропетровської області; конверт;

- клопотання №44/22-16 від 11.01.2021 на 3арк. та додані до нього документи на 18арк., в тому числі оригінали: фіскального чеку, поштової накладної та опису вкладення №782 від 12.01.2021 на ім`я Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», фіскального чеку, поштової накладної та опису вкладення №774 від 12.01.2021 на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація», опису вкладення від 12.01.2021 на ім`я господарського суду Донецької області; конверт;

- заява №44/22-25 від 12.01.2021 на 5арк. та додані до неї документи на 39арк., в тому числі оригінали: фіскального чеку, поштової накладної та опису вкладення №928 від 12.01.2021 на ім`я Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», фіскального чеку, поштової накладної та опису вкладення №936 від 12.01.2021 на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація», опису вкладення №944 від 13.01.2021 на ім`я господарського суду Донецької області; конверт.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 2 примірники:

1 у справу, 1 позивачу