РІШЕННЯ

22 березня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/754/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Гирила І.М.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат", с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734

до відповідача Фізичної особи - підприємця Гепака Ігоря Івановича, АДРЕСА_1

про стягнення 275 002,25 грн заборгованості

За участі представників:

позивача: Олійника О. І. - уповноваженого

відповідача: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз`яснення прав та обов`язків, відповідно до ст. 205 ГПК України, не надходило.

Суть справи:

05.12.2020 (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільський М`ясокомбінат", надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Гепака Ігоря Івановича, надалі - відповідач, про стягнення 275 002 грн 25 коп. заборгованості, з яких: 223 838,28 грн - сума основної заборгованості; 4 494,31 грн - інфляційні втрати; 19 864,12 грн - подвійна облікова ставка НБУ; 4 421,72 грн - 3% річних та 22 383,82 грн - штраф 10%.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки за № 1/1303/20 від 13.03.2020.

В підтвердження позовних вимог до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору поставки №1/130/20 від 13.03.2020; видаткових накладних №13223 від 13.03.2020 на суму 82 352,88 грн, №14827 від 20.03.2020 на суму 138742,20 грн, №14863 від 20.03.2020 на суму 2 743,20 грн; податкових накладних №99 від 13.03.2020, №2042 від 20.03.2020 та №2043 від 20.03.2020; претензії за вих. №2309ТМК/4 від 23.09.2020; розрахунок заявлених о стягнення сум тощо.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 07.12.2020, головуючим суддею для розгляду справи №921/754/20 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/754/20; клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі № 921/754/20 призначено на 12:00 год. 11.01.2021; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.01.2021 відкладено судове засідання у справі № 921/754/20 на 09:30 год. 27.01.2021; повторно запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

13.01.2021 (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов б/н від 12.01.2021 (вх. № 336 від 15.01.2021), у якому зазначив, що жодних договорів поставки № 1/1303/20 від 13.03.2020 не підписував, про їх існування йому не відомо, будь-яких відносин з ТзОВ "Тернопільський м`ясокомбінат" не мав. Також просив суд поновити строк для подання відзиву на позов.

21.01.2021 позивач через канцелярію суду долучив до матеріалів справи відповідь на відзив за № 21-01/ТМК від 21.01.2021, у якій стверджував, що відповідач жодними доказами не підтверджує обставини, викладені у відзиві, а навпаки своїми діями намагається ввести в оману суд своєю непричетністю до правовідносин, викладених у позовній заяві. Окрім того, в спростування наведених відповідачем у відзиві на позов тверджень про відсутність будь-яких договірних відносин з позивачем, долучив заяву свідка - працівника ТОВ "Тернопільський м`ясокомбінат" ОСОБА_1 - фахівця зі збуту відділу продажу, який, зокрема, надав пояснення щодо обставин проведення переговорів, підписання договору та видаткових накладних з відповідачем, а також процесу відвантаження товару згідно умов Договору поставки.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2021, яка занесена до протоколу судового засідання від 27.01.2021, поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та долучено останній до матеріалів справи. Окрім того, в судовому засіданні 27.01.2021 судом оглянуто оригінал Договору поставки за № 1/1303/20 від 13.06.2020.

Поряд з цим, враховуючи заперечення відповідача, наведені у відзиві на позов, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2021 здійснено перехід розгляду справи №921/754/20 зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14:00 год. 15.02.2021; зобов`язано позивача надати у підготовче засідання 15.02.2021 (для огляду): оригінали видаткових накладних № 13223 від 13.03.2020, №14827 від 20.03.2020, №14863 від 20.03.2020; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності), зокрема, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив; явку повноважних представників позивача та відповідача в підготовче засідання 15.02.2021 визнано обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.02.2021, зважаючи на неявку представника відповідача, з метою забезпечення прав учасників справи подати визначені процесуальним законодавством заяви з процесуальних питань, відкладено підготовче засідання на 10:30 год. 03.03.2021; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: заяви з процесуальних питань (при наявності); явку відповідача в підготовче засідання 03.03.2021 визнано обов`язковою повторно.

23.02.2021 (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) відповідач надіслав на адресу суду заяву б/н від 23.02.2021 (вх. № 1628 від 24.02.2021) про відкладення судового розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання 03.03.2021 (зайнятість у переговорах з молдавськими бізнес-партнерами).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.03.2021 у задоволенні клопотання (заяви) відповідача б/н від 23.02.2021 про відкладення судового засідання - відмовлено; закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/754/20 до судового розгляду по суті на 10:30 год. 22.03.2021.

В судовому засіданні 22.03.2021, яке відбулось за участі повноважного представника позивача, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово учасника справи, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази та оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові докази.

Відповідач в судове засідання 22.03.2021 не прибув, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (сформований судом витяг з офіційного сайту АТ "Укрпошта" - в матеріалах справи).

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Застосовуючи ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод" при розгляді даної справи, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги, що: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи, які не були ним заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, суду не надав; явка останнього не визнавалась судом обов`язковою, наявних у матеріалах справи документів достатньо для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає за можливе розглянути спір в даному судовому засідання, без участі відповідача, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

13.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат", як Постачальником, з однієї сторони, та Фізичною особою-підприємцем Гепаком Ігорем Івановичем, як Покупцем, з другої сторони, укладено Договір поставки № 1/1303/20 (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець - прийняти та оплатити Товар у кількості, найменуваннях і ціні зазначених у видаткових накладних (товарно-транспортних накладних), що підписуються на кожну партію Товару (п. п. 1.1 р. 1 Договору).

П. 1.2 р. 1 Договору сторони погодили, що загальна сума цього Договору Сторонами не обмежується і визначається шляхом сумування вартості Товару, фактично поставленого протягом строку дії даного Договору на підставі відповідних накладних.

Згідно з п. п. 2.1-2.2 р. 2 Договору ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару визначається на підставі прайс-листів Постачальника та вказується у видаткових накладних (товарно-транспортних накладних) на кожну партію Товару. Розрахунки за кожну поставлену партію Товару Покупець зобов`язаний здійснити в повному обсязі протягом (14) чотирнадцяти календарних днів з дати поставки.

П. п. 3.1-3.2 п. 3 Договору сторони передбачили, що Товар поставляється партіями згідно до наданих замовлень Покупця, в яких зазначається асортимент, кількість товару, строк та умови його поставки. Замовлення подається в письмовому вигляді (допускається передача по факсу, в телефонному режимі, електронною поштою). В разі відсутності у Постачальника на момент подачі заявки вказаного асортименту або кількості Товару, Сторони узгоджують новий асортимент, кількість або інший строк поставки Товару. Датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної, товарно-транспортної накладної та/або акту прийому-передачі Товару обома сторонами, що засвідчує прийняття Товару Покупцем від Постачальника. Сторони погодилися, що особи, які підписали видаткову накладну, товарно-транспортну накладну та/або акт прийому-передачі товару з прикладанням печатки (або штампу), за наявності останнього у Покупця, являються уповноваженими особами на підписання даних документів та їхні підписи свідчать про приймання товару.

Постачальник зобов`язаний передати товар належної якості в асортименті та кількості на підставі підтвердженого замовлення; надати Покупцю товаросупровідну документацію. Постачальним має право вимагати від Покупця в строк та в повному обсязі здійснювати оплату за поставлений Постачальником товар у порядку, передбаченому у цьому Договорі. Покупець зобов`язаний належним чином забезпечувати прийом товару; оплатити отриманий товар у строки та в порядку, що визначений умовами даного Договору (пп. 5.1.1 п. 5.1, пп. 5.3.1, 5.3.3 п. 5.3, пп. 5.4.1, 5.4.7 п. 5.4 р. 5 Договору).

Відповідно до п. п. 7.1-7.2 р. 7 Договору сторони домовились, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання представниками Сторін, яка зазначена в правому верхньому куті першої сторінки цього Договору, скріплення печатками сторін, у разі їх наявності, і діє до 31 грудня, року який зазначено в правому верхньому куті першої сторінки цього Договору включно, а в частині невиконаних зобов`язань сторін, що виникли на момент дії цього Договору, до їх повного виконання. Строк (термін) дії Договору щорічно продовжується у разі відсутності письмового повідомлення до дати закінчення чергового строку (терміну) дії Договору, від будь-якої зі сторін до іншої сторони про небажання продовжувати договірні відносини (не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до його закінчення), строк (термін) дії цього Договору вважається кожного разу автоматично продовженим на тих же умовах - до 31 грудня наступного року включно.

Вказаний вище правочин підписано повноважними представниками сторін, підписи яких скріплено печатками.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, згідно із положеннями ГПК України є предметом регулювання Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно з яким, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов укладеного правочину позивачем поставлено, а відповідачем прийнято Товар на загальну суму 223 838 грн 28 коп.

Факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару на вказану вище суму підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних:

- №13223 від 13.03.2020 на суму 82 352,88 грн;

-№14827 від 20.03.2020 на суму 138 742,20 грн;

- №14863 від 20.03.2020 на суму 2 743,20 грн.

Слід зазначити, що усі наведені вище видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін без заперечень.

Як вже зазначалось вище, умовам укладеного правочину (п. 2.2 р. 2) сторони встановили, що розрахунки за кожну поставлену партію Товару Покупець зобов`язаний здійснити в повному обсязі протягом (14) чотирнадцяти календарних днів з дати поставки.

Таким чином, за товар отриманий 13.03.2020 відповідач повинен був розрахуватись до 27.03.2020 (включно), за товар отриманий 20.03.2020 - до 03.04.2020 (включно).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Вартість отриманого Товару в обумовлений Договором строк не оплатив.

24.09.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. №23-09ТМК/4 від 23.09.2020 про погашення заборгованості в загальній сумі 223 838,28 грн у строк до 30.09.2020. Повідомив останнього, що у випадку незадоволення вказаної претензії Товариство буде звертатись з відповідним позовом до суду. Окрім того, у вказаній претензії ТзОВ "Тернопільський м`ясокомбінат" на підставі пп. 5.1.1 п. 5.1 р. 5 Договору повідомило відповідача про дострокове припинення дії Договору поставки №1/1303/20 від 13.03.2020, починаючи з 01.10.2020.

Згідно з отриманою судом з офіційного сайт АТ "Укрпошта" інформацією поштове відправлення за штрихкодовим ідентифікатором №990, згідно з яким, за твердженням позивача, відповідачу направлено претензію за вих. №23-09ТМК/4 від 23.09.2020, вручено 30.09.2020. Поряд із цим, заборгованість за поставлений позивачем згідно з наведеними вище видатковими накладними товар в загальній сумі 223 838,28 грн відповідачем не погашена, що і слугувало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Факт поставки позивачем, прийняття відповідачем на підставі Договору №1/1303/20 від 13.03.2020, згідно з видатковими накладними №13223 від 13.03.2020, №14827 від 20.03.2020 та №14863 від 20.03.2020 товару на загальну суму 223 838 грн 28 коп. підтверджено наявними в матеріалах справи та наведеними вище належним чином засвідченими копіями відповідних документів. Оригінали Договору №1/1303/20 від 13.03.2020, видаткових накладних №13223 від 13.03.2020, №14827 від 20.03.2020 та №14863 від 20.03.2020 судом оглянуто в підготовчих засіданнях 27.01.2021 та 15.02.2021.

Як вже зазначалось вище, Договір №1/1303/20 від 13.03.2020 підписано представниками обох сторін, підписи скріплено печатками, в т.ч. і ФОП Гепака І.І. Будь-яких доказів на підтвердження незаконного використання печатки відповідача, наявності службового розслідування за даним фактом, факту втрати печатки чи її вибуття з володіння відповідача поза його волею, викрадення останньої, звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки матеріали справи не містять.

В спростування доводів відповідача про відсутність будь-яких договірних відносин з позивачем ТзОВ "Тернопільський м`ясокомбінат" долучено до матеріалів справи заяву свідка - ОСОБА_1 , який підтвердив обставини щодо укладення Договору №1/1303/20 від 13.03.2020 з ФОП Гепак І.І., отримання від останнього усних замовлень та відвантаження йому продукції на загальну 223 838,28 грн згідно з наведеними вище видатковими накладними. З долучених позивачем до матеріалів справи документів вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є працівником ТзОВ "Тернопільський м`ясокомбінат", до повноважень якого входить: проведення переговорів з клієнтами, укладення договорів від імені підприємства, приймання замовлень на доставку продукції, обслуговування покупців, контроль за виконанням клієнтами договірних зобов`язань тощо.

Відповідач в судове засідання не прибув, доказів на підтвердження позиції, викладеної у відзиві на позов не надав, не спростував належними та допустимими доказами наведені у відповіді на відзив доводи позивача та долучені до неї докази, як і не надав доказів своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару.

За даних обставин, вимоги ТзОВ "Тернопільський м`ясокомбінат" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Гепака Ігоря Івановича заборгованості в розмірі 223 838 грн 28 коп. суд визнає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

П. 6.2 р. 6 Договору сторони погодили, що у разі прострочення оплати товару Покупець зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на момент прострочення, що розраховується від загальної суми заборгованості, за кожен день прострочення. У разі, якщо Покупець прострочив оплату товару понад 7 (сім) календарних днів, то він додатково зобов`язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі (10 десяти) відсотків від загальної суми заборгованості.

Позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у 3 (три) роки (п. 6.6 р. 6 Договору).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. ст. 610, 611 ЦК України).

В силу ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19 Верховний Суд зазначив, що: "Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати)".

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 916/804/17.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, в силу якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно з ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Судом враховано, що аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17 та від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

На підставі наведених вище умов Договору, норм чинного законодавства, зважаючи на допущене відповідачем порушення встановлених умовами укладеного Договору строків оплати вартості отриманого згідно з наведеними вище видатковими накладними товару та наявну станом на 04.04.2020 суму заборгованості в загальному розмірі 223 838,28 грн, позивачем нараховано та заявлено до стягнення за період з 04.04.2020 по 30.11.2020 пеню в загальній сумі 19 864 грн 12 коп.

Згідно із усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань "господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

Судом розглянуто представлений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені та з врахуванням передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків, визначеного позивачем початкового періоду нарахування пені, а також встановленої приписами чинного законодавства можливості нарахування останньої протягом шести місяців строку від дня, коли зобов`язання по кожній поставці мало бути виконане, встановлено, що з 29.09.2020 по 30.11.2020 позивачем безпідставно нараховано пеню на заборгованість по поставці 13.03.2020 та з 05.10.2020 по 30.11.2020 - по поставках 20.03.2020.

Зважаючи на наведені вище обставини, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені.

Згідно з проведеним судом перерахунком, з врахуванням визначеного позивачем початкового періоду нарахування пені (04.04.2020), правомірним є нарахування останньої в загальній сумі 15 518 грн 90 коп. за період з 04.04.2020 по 04.10.2020.

Пеня в сумі 4 345 грн 22 коп. нарахована позивачем та заявлена до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Окрім того, судом встановлено, що зважаючи на допущену відповідачем прострочку в оплаті вартості товару, отриманого за наведеними вище видатковими накладними та встановлену умовами укладеного правочину відповідальність, правомірним є і нарахування штрафу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу в загальному розмірі 22 383 грн 82 коп. (10% від 223 838,28 грн), суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

За даних обставин правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача 15 518 грн 90 коп пені та 22 383,82 грн штрафу.

В задоволенні позову в частині стягнення 4 345 грн 22 коп. пені суд відмовляє.

Окрім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства, зважаючи на допущене відповідачем порушення встановлених умовами укладеного Договору строків оплати вартості отриманого згідно з наведеними вище видатковими накладними товару, позивачем за період з 04.04.2020 по 30.11.2020 нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 4 421 грн 72 коп. та за період з квітня місяця 2020 року по жовтень місяць 2020 року включно нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 4 494,31 грн.

Згідно з проведеним судом перерахунком, в межах визначених позивачем періодів, нарахування 3% річних в загальній сумі 4 421 грн 72 коп. та інфляційних втрат в загальній сумі 4 494 грн 31 коп. є правомірним, а позов даній частині таким, що підлягає до задоволення (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 4 059 грн 82 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд покладає на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 88, 123, 129, 202, 232-233, 236-238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гепака Ігоря Івановича, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат", с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734, ідентифікаційний код 40274726: 223 838 грн 28 коп. основної заборгованості, 22 383 грн 82 коп. штрафу, 4 421 грн 72 коп. 3% річних, 15 518 грн 90 коп. пені, 4 494 грн 31 коп. інфляційних витрат та 4 059 грн 82 коп. судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1,2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.03.2021

Суддя І.М. Гирила