ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/10/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (49000, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 40)
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59)
про стягнення 19384,89 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" про стягнення 19384,89 грн., що складається із: заборгованості (вимоги про повернення суми авансового платежу за договором підряду в сумі 18350,40 грн.); 335,81 грн. пені; 218,10 грн. 3 % річних та 480,58 грн. інфляційних витрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.01.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 28.01.2021, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

09.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3283), в якому відповідач зазначає про те, що 02.02.2021 платіжним дорученням №602 АТ "Харківміськгаз" повернутий авансовий платіж позивачу в повному обсязі в розмірі 18350,40 грн., про що разом із відзивом надав копію платіжного доручення №602 від 02.02.2021.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (замовник, позивач) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (виконавець, відповідач) було укладено договір № 29А611-7217-19 підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання (надалі - договір) (а.с. 7-8), відповідно до умов п. 1. якого, виконавець зобов`язується виконати роботи з реконструкції системи газопостачання об`єкта замовника (торгівельна будівля), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх, в порядку та на умовах передбачених цим договором.

Згідно з розділом 2 вищевказаного договору, реконструкція системи газопостачання об`єкту замовника передбачає поетапне виконання виконавцем наступних робіт:

1.1. Розробка ескізного проекту на встановлення ЗДПД (модему);

1.2. Виконання газомонтажних робіт та введення в експлуатацію системи газопостачання об`єкта замовника;

1.3. Пуск газу в газове обладнання об`єкту газопостачання.

Об`єкт замовника (Торгівельна будівля) розташований за адресою: пр-т Гагарина, 164.

Відповідно до п. 1 розділу 3 договору, вартість робіт, вказаних в п. 1.1. розділу 2 договору, 18350,40 грн., в тому числі, податок на додану вартість 3058,40 грн., замовник сплачує авансовим платежем в розмірі 100 % на поточний рахунок виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання даного договору.

Згідно з пунктами 1., 2 розділу 4 вищевказаного договору, виконавець приступає до виконання робіт протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання оплати в порядку, передбаченому розділом 3 даного договору. Строк виконання робіт вказаних в п. 1.1. розділу 2 10 (десять) робочих днів. Строк виконання інших робіт вказаних в п. 1 розділу 2, визначаються у додаткових угодах до цього договору.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що останнім належним чином виконано свої зобов`язання за договором та 19.08.2019 сплачено виставлений виконавцем рахунок на оплату № 59007217 від 15.08.2019 на суму 18350,40 грн. (а.с. 10), про що разом із позовом подано належним чином засвідчену копію платіжного доручення № 160553 від 19.08.2019 (а.с. 11).

Проте відповідач обумовлені договором роботи виконувати не розпочав.

Позивачем у позові вказано, що 25.07.2020 строк дії вищевказаного договору закінчився, проте відповідач перерахований авансовий платіж позивачу не повернув.

Позивачем у позові також вказано, що останнім відповідачу неодноразово направлялися листи (вих. № M-2Ц20- 3669 від 27.07.2020, № M-2G2Ц-4Q89 від 25.08.2020, № M-202Ц-5434 від 13.11.2020) з вимогою про повернення коштів (а.с. 14-20).

Проте відповідач грошові кошти позивачу не повернув

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ГК України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний уплатити підряднику обумовлену ціну після остаточної здачі роботи при умові, що робота виконана належним чином і в узгоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Також, у п.1 ч.1 ст. 889 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідно до ст. 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як убачається з матеріалів справи, 19.08.2019 позивач здійснив 100% авансовий платіж в сумі 18350,40 грн. Вказаний розмір грошових коштів визначено позивачем за умовами Договору як стовідсоткова попередня оплата за договором. Строк закінчення виконання робіт, передбачених Договором, визначено сторонами пунктами 1,2 розділу 4 договору, згідно яких виконавець приступає до виконання робіт протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання оплати в порядку, передбаченому розділом 3 даного договору. Строк виконання робіт вказаних в п. 1.1. розділу 2 10 (десять) робочих днів. Строк виконання інших робіт вказаних в п. 1 розділу 2, визначаються у додаткових угодах до цього договору.

При цьому позивачем стверджується факт невиконання відповідачем комплексу робіт, які обумовлено сторонами та закінченням строку дії цього договору.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

З наявного у матеріалах справи листування позивача убачається, що позивач прохав відповідача повернути останньому сплачені кошти за договором.

При цьому, щодо реалізації позивачем свого права на односторонню відмову від договору підряду зі змісту вищевказаного листування не убачається.

Між тим, пунктом 1 розділу 10 договору встановлено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 25.07.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Доказів повного виконання сторонами своїх зобов`язань за спірним договором матеріали справи не містять.

Тобто, матеріали справи свідчать, що позивач, маючи право на розірвання договору, таке право у належний спосіб не реалізував і станом на момент ухвалення рішення у цій справі договір № 29А611-7217-19 підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання від 25.07.2019 є діючим і правовідносини за ним не припинені, а тому суд відхиляє твердження позивача про закінчення строку дії цього договору.

Юридичний аналіз статей 837, частин 2, 4 статті 849 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання. Зокрема, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу у або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим або замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже, за наявності такого чіткого законодавчого регулювання, до договору підряду не можуть застосовуватися положення інших договорів, зокрема, договору купівлі продажу на предмет можливостей повернення передоплати за договором купівлі-продажу згідно із статтею 693 ЦК України, якщо умовами укладеного договору сторони не передбачили іншого.

Якщо спеціальними нормами законодавства передбачено певні способи захисту прав та інтересів сторін договору підряду, однак одна із сторін обрала предметом спору таку вимогу, яка не відповідає способам захисту прав та інтересів сторін за договором підряду, визначеним законодавством та не передбаченим умовами укладеного договору підряду, суд не вправі за власною ініціативою вжити інших способів захисту, оскільки це матиме наслідком втручання суду в предмет та підстави позову, їх зміну за рішенням суду, а не сторони договору (позивача).

Вказана правова позиція повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.06.2019 у справі № 922/2982/18.

Сторонами в укладеному договорі підряду погоджено істотні умови договору, а саме предмет, ціну та строк виконання робіт.

Предметом спору у вказаній справі є визначена позивачем вимога про повернення авансового платежу за договором підряду на суму 18350,40 грн.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такими обставинами є певні юридичні факти, які тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Отже підставу позову складають дві складові: юридична та фактична. Фактична підстава позову - це юридичні факти на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову дозволяє визначити межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

У спірних правовідносинах підставами позову є невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду, а правовою складовою підстав позову є посилання позивача на порушення статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України.

В якості правових підстав позову позивач вказує на ч. 2. ст. 693 ЦК України згідно якої якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 2, 4 статті 849 ЦК України за договором підряду прямо передбачено такий спосіб захисту прав та інтересів замовника, як зобов`язання підрядника вчинити певні дії у випадку порушення строків виконання зобов`язань, або стягнути завдані порушенням зобов`язань збитки, якщо замовник відмовився в односторонньому порядку від договору.

Досліджуючи правові підстави для повернення авансу з підрядника за невиконання договору підряду, що було визначено як предмет спору в даній справі, суд доходить висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту його майнових прав та інтересів не відповідає способам захисту, передбаченим законодавцем за договором підряду, а умовами Договору також не передбачено можливості повернення авансу, якщо підрядником порушено строки виконання робіт.

Суд наголошує на неможливості застосування до договору підряду аналогії права з договором купівлі-продажу згідно статті 693 ЦК України, яка дозволяє такий спосіб захисту майнових прав покупця, як повернення авансу у випадку відмови від договору купівлі-продажу (постачання), оскільки в даному випадку законодавцем чітко визначено правові наслідки порушення сторонами зобов`язань за договором підряду відповідно до статті 849 ЦК України.

При цьому суд не вправі вийти за межі предмета позову, визначеного згідно з позовними вимогами та на власний розсуд розглянути вимогу про стягнення спірної суми, як шкоди або як безпідставно набутого майна, а не як авансу за договором підряду. Також, суд може застосувати ефективний спосіб захисту у випадку, якщо обраний спосіб захисту є неефективним і законодавець не визначив такого способу захисту, який був би ефективним для врегулювання спору між сторонами. У спірному випадку законодавцем відповідно до статті 849 ЦК України передбачено ефективні способи захисту прав замовника підрядних робіт, якими є зобов`язання підрядника усунути недоліки таких робіт за власний рахунок, або виконання робіт третьою особою із стягненням їх вартості за рахунок підрядника, або відмова від договору та стягнення завданих підрядником збитків.

З огляду на таке, суд позбавлений повноважень на власний розсуд використовувати інший спосіб захисту інтересів позивача, ніж ті способи, які передбачено законодавцем згідно норм права, які регулюють підряд.

Вказана правова позиція повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.06.2019 у справі № 922/2982/18.

З огляду на таке, суд керуючись приписами статей 5, 14, 46, 162 ГПК України та приймаючи до уваги те, що позивач не змінював предмета чи правових підстав позову, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 18350,40 грн. за договором № 29А611-7217-19 підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання від 25.07.2019.

Разом з тим, судом установив, що відповідачем 02.02.2021 було сплачено на рахунок позивача суму авансового платежу у розмірі 18350,40 грн., яка є предметом судового розгляду цієї справи.

Про вказане свідчить наявна у матеріалах справи належним чином засвідчена копія платіжного доручення №602 від 02.02.2021 на суму 18350,40 грн.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що ч.3 ст.231 ГПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З підстав наведеного, надані докази свідчать про відсутність предмету спору про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 18350,40 грн. за договором № 29А611-7217-19 підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання від 25.07.2019, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, тягне за собою закриття провадження у справі в цій частині.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 922/10/21 в частині позовних вимог про стягнення попередньої оплати в сумі 18350,40 грн. за договором № 29А611-7217-19 підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання від 25.07.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Позовні вимоги про стягнення 335,81 грн. пені, 218,10 грн. 3 % річних та 480,58 грн. інфляційних втрат не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про повернення авансового платежу за договором підряду в розмірі 18350,40 грн., які судом визнано необґрунтованими.

Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

З огляду на закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми авансового платежу за договором підряду у розмірі 18350,40 грн., судовий збір у розмірі 1989,83 грн., сплачений платіжним дорученням № 22235 від 23.12.2020 може бути повернутий позивачу з державного бюджету після набрання рішенням законної сили, та за відповідним письмовим клопотанням особи, яка його сплатила (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення 335,81 грн. пені; 218,10 грн. 3 % річних та 480,58 грн. інфляційних витрат, витрати зі сплати судового збору у розмірі 112,17 грн. залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі № 922/10/21 в частині позовних вимог про стягнення суми авансового платежу за договором підряду у розмірі 18350,40 грн.

В задоволенні позову про стягнення 335,81 грн. пені; 218,10 грн. 3 % річних та 480,58 грн. інфляційних витрат - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "26" березня 2021 р.

Суддя Є.М. Жиляєв