РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

29.03.2021Справа № 910/1006/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер»

до Міністерства оборони України

про стягнення 231465,24 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 231465,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного Договору про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації №286/2/18/172 від 29.12.2018, в частині повної оплати вартості наданих послуг, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 231465,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.02.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог позивача з огляду на те, що відповідна заборгованість дійсно виникла у зв`язку з наданням послуг позивачем відповідачу, проте дані послуги виходять за межі ціни договору, що було укладено між сторонами, а тому у відповідача відсутній обов`язок щодо оплати відповідної заборгованості.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2018 між Міністерством оборони України (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (виконавець, позивач) укладено Договір про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації) №286/2/18/172, відповідно до умов якого

Відповідно до п. 2.1 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №25 від 23.12.2020) договору виконавець зобов`язується у 2019-2020 році надати Міністерству оборони України послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації), зазначені у специфікації до цього договору, освіження продовольства, а замовник - прийняти послуги і оплатити у строки та за цінами згідно з положеннями цього договору.

У пункті 2.2. договору наведено перелік військових частин, яким будуть надаватись послуги щодо організації харчування.

Пунктом 2.3. договору визначено перелік військових частин, яким будуть надаватись послуги щодо забезпечення харчовими продуктами.

Послуги надаються особовому складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, іншим особам, які мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах, у тому числі годування штатних тварин, зазначених в пунктах 2.2 та 2.3 цього договору в межах дислокації, а також особовому складу військових частин, що прикріплені на продовольче забезпечення, згідно із затвердженими Кабінетом Міністрів України нормами харчування та вимогами законодавства України. У разі потреби, послуги можуть надаватися в інших місцях відповідно до заявки представника замовника (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.5 договору приймання послуг за якістю та обсягом здійснюють представники замовника відповідно до вимог чинного законодавства у присутності представника виконавця.

Якість та обсяг наданих послуг щодо забезпечення харчуванням оформлюється актом приймання наданих послуг з харчування (додаток №4 до Наказу №62 від 09.02.2016р.), який складається представником виконавця та представником замовника щоденно у трьох примірниках: перший - замовнику, другий - представнику замовника, третій - представнику виконавця.

Підставою для складання акта приймання наданих послуг з харчування за обсягом є виконана заявка на приготування їжі за основними та додатковими нормами харчування (додаток №2 до Наказу №62 від 09.02.2016р., далі - заявка на приготування їжі), за якісними показниками приготовленої їжі - дані книги обліку контролю за якістю приготування їжі (додаток 90).

На підставі щоденно оформлених актів приймання наданих послу з харчування, тричі на місяць (станом на 10, 20 та на останнє число місяця) складається зведений акт приймання наданих послуг із харчування (додаток №5 до Наказу №62 від 09.02.2016р.), який підтверджує виконання своїх зобов`язань виконавцем за відповідний період, та підписується: перший примірник - замовником, представниками замовника та представниками виконавця, другий та третій - представниками замовника і представниками виконавця.

Якість та обсяг наданих послуг щодо забезпечення харчовими продуктами оформлюється актом приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами (додаток №6 до Наказу №62 від 09.02.2016р.), який підтверджує виконання своїх зобов`язань виконавцем за відповідний період. Акт складається не частіше ніж тричі на місяць (станом на 10, 20 та на останнє число місяця), але не більше ніж 5 робочих днів з часу отримання послуг в повному обсязі: перший примірник - замовнику, другий - представнику замовника, третій - представнику виконавця та підписується: перший примірник - замовником, представниками замовника та представниками виконавця, другий та третій - представниками замовника і представниками виконавця.

Підставою для складання акта приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами за кількісними та якісними показниками є виконана у повному обсязі заявка на забезпечення харчовими продуктами військової частини (додаток №3 до Наказу №62 від 09.02.2016р., далі - заявка на харчові продукти), за замовленим асортиментом і кількістю, наявністю документів, що засвідчують якість і безпечність, відповідністю чинним стандартам та своєчасністю поставки до вказаного місця.

Відповідно до п. 4.1 договору в редакції додаткової угоди №25 від 23.12.2020, ціна цього договору становить 482070136,85 грн, у тому числі ПДВ 80332257,12 грн, 2019 рік: 309151532,58 грн, 2020 рік: 172918604,27 грн.

Пунктом 4.3. договору визначено, що у разі виникнення нагальної потреби у харчуванні особового складу військової частини за іншими нормами, які не зазначені у специфікації для конкретної військової частини, харчування особового складу здійснюється за відповідними нормами, визначеними для цієї категорії військовослужбовців. При цьому, оплата харчування здійснюється з розрахунку вартості відповідної норми у договорі, а у разі її відсутності - за вартістю норми харчування № 1 - загальновійськова у межах загальної вартості договору (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за цим договором проводяться шляхом оплати фактично наданих виконавцем та прийнятих представником замовника послуг, за умови надходження коштів з Державного бюджету України, передбачених на зазначені цілі, протягом 20 банківських діб з дня надходження до замовника наступних документів: рахунків-фактур; зведеного акту приймання наданих послуг із харчування та/або акту приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами; підтвердження відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.12.2016 № 757.

Згідно п. 6.2 договору послуги виконавцем надаються протягом строку, який зазначено у специфікації до цього договору.

Послуги надаються особовому складу військових частин, зазначених в пунктах 2.2 та 2.3 цього договору в межах дислокації військових частин, а також особовому складу військових частин, що прикріплені на продовольче забезпечення та іншим особам, які мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування штатних тварин, згідно із затвердженими Кабінетом Міністрів України нормами харчування та вимогами законодавства України. Послуги можуть надаватися в інших місцях, які встановлюються представником замовника відповідно до свого розпорядку дня та специфіки завдань, які виконуються військовою частиною (п. 6.4 договору).

Пунктом 6.4.1. договору визначено, що обсяги послуг щодо забезпечення харчуванням визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю заявки на приготування їжі, на необхідну кількість осіб, за кожною нормою харчування (годування) у розрізі асортименту харчових продуктів на підставі розкладок продуктів, додаткових норм і додаткових продуктів щодоби до 18.00 дня, що передує дню отримання послуг у двох примірниках.

Відповідно до п. 6.4.2. договору обсяги послуг щодо забезпечення харчовими продуктами визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю щодекадно шостого, шістнадцять та двадцять шостого числа кожного місяця, до дванадцятої години, заявки на харчові продукти у розрізі асортименту харчових продуктів за кожною нормою харчування (годування).

Згідно п.п. 7.1.2, 7.1.3, 7.1.4, 7.1.5 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані виконавцем послуги у кількості, строки та за цінами згідно з положеннями цього договору; приймати послуги через представників замовника; вести облік наданих виконавцем послуг; контролювати своєчасне, належним чином оформлення представниками замовника та представниками виконавця щоденних та зведених актів приймання наданих послуг з харчування, актів приймання послуг щодо забезпечення харчовими продуктами.

Відповідно до п.п. 7.3.4, 7.3.5, 7.3.6, 7.3.7, 7.3.8 договору визначено, що представник замовника зобов`язаний здійснювати контроль за станом надання виконавцем послуг у порядку, передбаченому цим договором; щоденно підтверджувати якість та обсяг наданих послуг щодо організації харчування шляхом оформлення актів, в порядку, передбаченому пунктом 3.5 цього договору; на підставі щоденно оформлених актів приймання наданих послуг з харчування, складати зведений акт приймання наданих послуг із харчування; складати акти приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами у порядку, передбаченому пунктом 3.5 цього договору; у встановлені пунктом 6.16.2 цього договору терміни, надавати представнику виконавця заявку на постачання (освіження, оновлення) продовольства військовій частині.

Виконавець в свою чергу зобов`язаний надавати послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором; надавати послуги у строки, зазначені у специфікації до цього договору; підписувати щоденний і зведений акт приймання наданих послуг із харчування, а також акт приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами; подавати замовнику зведений акт приймання наданих послуг із харчування, а також акт приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами, разом з документами передбаченими пунктом 5.1 цього договору, для здійснення оплати послуг (п.п. 7.4.1, 7.4.2, 7.4.10, 7.4.11 Договору).

Відповідно до пункту 11.1 договору в редакції додаткової угоди №18 від 06.04.2020, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння.

З матеріалів справи вбачає, що відповідно до умов вищезазначеного договору позивачем у період з 28.12.2020 по 31.12.2020 було надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 231465,24 грн, що підтверджується щоденними актами приймання наданих послуг з харчування та зведеними актами приймання наданих послуг з харчування, актами приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами, повідомленнями-підтвердженнями отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку, підписаними позивачем та відповідачем.

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем виставлені на оплату відповідачу відповідні рахунки-фактури, зокрема, №7528 від 28.12.2020 на суму 11804,70 грн, №7516 від 31.12.2020 на суму 17520,66 грн, №7470 від 31.12.2020 на суму 11456,94 грн, №7408 від 31.12.2020 на суму 83691,36 грн, №7454 від 31.12.2020 на суму 95186,88 грн, №7529 від 28.12.2020 на суму 11804,70 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем отримані послуги не було оплачено, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 231465,24 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до умов вищезазначеного договору позивач у період з 28.12.2020 по 31.12.2020 надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 231465,24 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

На виконання умов цього пункту договору, позивачем надано відповідачу акти приймання наданих послуг з харчування та зведені акти приймання наданих послуг з харчування, акти приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами, повідомлення-підтвердження отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку, які підписані відповідачем, а також виставлені на оплату відповідні рахунки-фактура №7528 від 28.12.2020, №7516 від 31.12.2020 на суму 17520,66 грн, №7470 від 31.12.2020 на суму 11456,94 грн, №7408 від 31.12.2020, №7454 від 31.12.2020, №7529 від 28.12.2020 на загальну суму 231465,24 грн.

У поданому до суду відзиві відповідач не заперечував факт надання послуг на суму у розмірі 231465,24 грн, строк оплати яких настав, а також визнав, що станом на день розгляду даної справи суму боргу не було погашено.

Окрім того, наявність заборгованості з боку відповідача підтверджується копією долученого до матеріалів справи Акта від 15.01.2021, який підписано представниками сторін та скріплено відповідними печатками.

Судом відхиляються доводи відповідача про відсутність передбачених на такі цілі коштів та ненадходження їх з Держаного бюджету України, оскільки відсутність належного фінансування не є підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідачем взяті на себе зобов`язання за договором не виконано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин, або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, буд. 10/8; ідентифікаційний код 40887542) заборгованість у розмірі 231465 (двісті тридцять одна тисяча чотириста шістдесят п`ять) грн 24 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3471 (три тисячі чотириста сімдесят одна) грн 98 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 29.03.2021.

Суддя Я.В. Маринченко