РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2021Справа № 910/20462/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу За позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (проїзд Індустріальний, буд. 1, м.Авдіївка, Донецька область, 86065, ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Єжи Гедройця (Тверська), буд. 5, м. Київ, 03150, ) про стягнення 1 085, 34 грн

ВСТАНОВИВ: Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 1 085, 34 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №0103/11606 від 01.11.2017 по основній залізничні накладній №40875122 та досилочній накладній №49340904 на адресу позивача надійшло кам`яне бітумізоване вугілля, проте під час комісійного переважування була встановлена вагова нестача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 1085, 34 грн збитків. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - прот ягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня його отримання. Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України. розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження від 11.01.2021 року отримана позивачем - 26.01.2021, відповідачем - 21.01.2021. 08.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих. №2022/171 від 28.01.2021, в якому проти позову заперечує та вказує що позивач вимагає відшкодування збитків за незбережене перевезення вантажу, при цьому, на підтвердження завданих збитків не надано належних доказів. Відповідач вказує, що основне зобов`язання з перевезення вантажу залізницею виконано в повному обсязі, доказів які б свідчили про завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять, а саме відсутні документи на підтвердження оплати оспорюваного вантажу спірному вагоні №56434541. Тому, вищенаведене свідчить про відсутність умислу та вини щодо невиконання зобов`язань відповідача перед позивачем 15.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказує, що факт нестачі (збитків) за спірним перевезенням підтверджений матеріалами справи, зокрема, оригіналом залізничної накладної за № №40418101, 48482004, а сама кількість фактичного втраченого вантажу відображена у комерційному акті №482803/117. У зв`язку із наданими вищевказаними документами до матеріалів справи, усі доводи та заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними. У подальшому будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило. Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відповідно до умов Договору о купли-продаже сырьевых, топливно-энергетических или материально-технических ресурсов №0103/11606 від 01.11.2017, що був укладений між з Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (продавець) та ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець, далі-позивач), відповідно до якого Поставщик обязуется передать, а Покупатель-принять и платить сырьевые, топливно-энергетические, материально-технические матералы на условиях, предусмотренных настоящим Договором. На адресу позивача по основній залізничній накладній №40875122 та досилочній накладній №49340904 надійшло вугілля кам`яне бітумінозне у вагоні №56434541, вантажовідправник-ДП «СК ОЛЬВІЯ» (вантажовідправник) зі станції відправлення Жовтнева та станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці. При прибутті вагонів за залізничною накладною №40875122 на станцію Авдіївка Донецької залізниці органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу на справних 100-тонних електронних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні № 56434541 не відповідає масі, вказаній у накладній, про що було складено комерційний акт № 482803/117 від 25.06.2020. Позивач зазначив, що Акціонерне товариство «Українська залізниця», як перевізник належним чином не виконало зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язане відшкодувати позивачу збитки у розмірі 1 085, 34 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничній накладній № 40875122 та досилочній накладній №49340904. Спір у справі стосується щодо наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі 1 085, 34 грн. за нестачу вантажу згідно визначеної залізничної накладної. Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажів і Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку., що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі. Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. 25.06.2020 року на станції Авдіївка Донецької залізниці був складений комерційний акт №482803/117, в якому зазначено наступне: на підставі акта загальної форми №637 від 25.06.2020 р на станції Авдіївка було проведено зважування вантажу на справних 100-тонних електронних вагах вантажоодержувача №0380 приписаних станції Авдіївка Донецької залізниці. Згідно документу значиться вага нетто 67 800 кг, тара 22 600 кг. При зважуванні виявилось: брутто 88 900, тара 22 600 кг, нетто 66 300 кг, що менше ваги зазначеної в накладної на 1 580 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, маркування вапном. Над 1 люком є виїмка розміром 1,5х0,7 м, маркування порушене. Згідно зі статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин. Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України. Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт. Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційним актом № 482803/117, відповідно до яких, недостача вугілля у вагоні № 56434541 складає 1 580 кг. Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: -від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; -від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки. З урахуванням вищевикладеного, фактична нестача вантажу у вагоні № 56434541 складає 1 580 кг. Загальна сума у рахунку-фактурі № 93328336 від 21.06.2020 складає 10 063 898, 60 грн. з ПДВ 2 012 779,72 за 2 470, 220 т. Отже, з урахуванням граничного розходження маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, вартість нестачі вантажу становить 1 085,34 грн. Враховуючи те, що відповідачем було прийнято вантаж до перевезення та втрата вантажу відбулась під час його перевезення, відповідач є відповідальною особою за втрату вищезазначеного вантажу, а відтак позовні вимоги до відповідача про стягнення вартості втраченого вантажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Однак, Акціонерним товариством "Українська залізниця" у відзиві на позовну заяву вих.№2022/171 від 28.01.2021 зазначено, що позивач вимагає стягнути 1 085,34 грн у відшкодування збитків за незбережене перевезення. При цьому, як зазначає відповідач, на підтвердження завданих збитків не надано належних доказів. Проте, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача як такі, що не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи наявна накладна №40875122 (досилочна накладна №49340904), комерційний акт №482803/117 від 25.06.2020, рахунок-фактура №93328336 від 21.06.2020 р. про сплату вугільної продукції. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму збитків у розмірі 1 085, 34 грн, в свою чергу, заперечення відповідача наведені у відзиві, повністю спростовуються встановленими фактичними обставинами справи. За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4, ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1; ) збитки у розмірі 1 085 (одна тисяча вісімдесят п`ять) грн. 34 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. 3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 29.03.2020

Суддя Н.І. Ягічева