РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2021Справа № 910/21004/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Міністерства оборони України

до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень»

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертекс»

про стягнення 245 231,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (надалі - «Банк») про стягнення 245 231,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 245 231,70 грн., які відповідач зобов`язався сплатити на користь позивача згідно умов банківської гарантії №13283/20-ТГ від 01.07.2020 внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сівертекс» своїх зобов`язань як переможця відкритих торгів на закупівлю індивідуального обмундирування (35810000-5) (Пальто зимове) відповідно до оголошення UA-2020-05-28-007093-b від 28.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівертекс» (надалі - ТОВ «Сівертекс») в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 05.01.2021 отримана представником відповідача 18.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №163.

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано, будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від відповідача не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

26.01.2021 до суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких ТОВ «Сівертекс» проти задоволення позовних вимог заперечувало з огляду на те, що неукладення з позивачем договору за наслідками проведення процедури закупівлі відбулося у зв`язку з неправомірними діями самого позивача, що виключає вину третьої особи у порушенні строку на його укладення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Міністерством оборони України проведено відкриті торги на закупівлю товару - індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Пальто зимове) два лоти відповідно до оголошення UA-2020-05-28-007093-b від 28.05.2020.

ТОВ «Сівертекс» заявило про свої наміри про участь в закупівлі та подало передбачені умовами закупівлі документи.

01.07.2020 на виконання учасником (ТОВ «Сівертекс») умов закупівлі щодо надання електронної банківської гарантії Банком надано позивачу банківську гарантію №13283/20-ТГ (далі - Гарантія), за умовами якої відповідач гарантував позивачу виплату суми, що складає 245 231,00 грн. протягом 5 банківських днів після одержання від позивача викладеної українською мовою, підписаною уповноваженою особою позивача та направленої за адресою відповідача до закінчення строку дії Гарантії письмової вимоги.

Така письмова вимога мала містити заяву про те, що учасник не виконав свої зобов`язання по закупівлі у таких випадках:

- відкликання тендерної пропозиції учасником після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються дійсними;

- не підписання договору про закупівлю учасником, який став переможцем тендеру;

- ненадання переможцем процедури закупівлі у строк, визначений ч. 6 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі», документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі»;

- ненадання переможцем процедури закупівлі забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

Загальна сума Гарантії за її умовами залишалася незмінною.

Гарантія набуває чинності 01.07.2020 і діє по 01.11.2020 включно.

Зобов`язання відповідача за Гарантією припинялися на підставі:

- сплати позивачу загальної суми Гарантії,

- закінчення строку, на який видана Гарантія,

- відмови позивача від своїх прав за Гарантією,

- закінчення строку дії забезпечення цінової пропозиції,

- укладення договору про закупівлю з учасником, який став переможцем закупівлі,

- відкликання тендерної пропозиції до закінчення строку її подання,

- закінчення тендеру в разі неукладення договору про закупівлю з жодним з учасників, які подали цінові пропозиції.

Згідно протоколу засідання тендерного комітету Міністерства оборони України щодо прийняття рішення про намір укласти договір за процедурою відкритих торгів щодо закупівлі Індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Пальто зимове) від 31.07.2020 №75/283/5 ТОВ «Сівертекс» визнано переможцем відкритих торгів щодо закупівлі: лот 1. Військова уніформа (35811300-5) (Пальто зимове, вид 1 та вид 2).

Рішенням тендерного комітету позивача, оформленим протоколом засідання тендерного комітету №75/283/6 від 01.09.2020, відхилено тендерну пропозицію ТОВ «Сівертекс» на закупівлю індивідуального обмундирування (35810000-5) (Пальто зимове) два лоти за лотом 1 у зв`язку з тим, що переможець закупівлі: відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або укладення договору про закупівлю та не надав забезпечення виконання договору про закупівлю, якщо таке забезпечення вимагалося замовником.

Позивач звернувся до Банку із вимогою №286/2/6391 від 04.09.2020 про те, що у зв`язку із настанням гарантійного випадку згідно умов Гарантії, відповідачу слід перерахувати позивачу кошти в сумі 245 231,70 грн. Підстава для гарантійного випадку: не підписання договору про закупівлю учасником, який став переможцем тендеру та ненадання переможцем процедури закупівлі забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією про процедурі закупівлі «Індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Пальто зимове).

Відповідачем направлена позивачу відповідь №05-1/04/7953 від 18.09.2020 на вимогу позивача від 04.09.2020, згідно якої відповідач відмовив у задоволенні вимоги у зв`язку з тим, що не підписання ТОВ «Сівертекс» договору про закупівлю, який не відповідав вимогам змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону та ненадання забезпечення такого договору, не є порушенням зобов`язання принципала, що передбачаються його пропозицією.

Спір у справі виник у зв`язку з незаконною, на думку позивача, відмовою Банку сплатити на користь позивача гарантійний платіж у розмірі 245 231,70 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Суд зазначає, що відповідальність гаранта перед кредитором носить грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов`язання гарант повинен сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 № 639 (далі - Положення) гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант (банк, який надає гарантію на користь бенефіціара) бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (особа, на користь якої надається гарантія) сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до п. 5 розділу 1 Положення банк-гарант може надавати такі види гарантій: платіжні гарантії, гарантії повернення авансового платежу, тендерні гарантії (гарантії забезпечення пропозиції), гарантії виконання, гарантії повернення позики тощо.

Відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Суд зазначає, що гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником. Проте, особливістю гарантії є те, що її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання, що забезпечується гарантією. Отже, гарантійне зобов`язання носить самостійний, автономний характер по відношенню до основного зобов`язання.

Водночас, оскільки гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником, законне право вимоги кредитора до гаранта може виникнути лише у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі (ч. 1). До вимоги додаються документи, вказані в гарантії (ч. 2). У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (ч. 3). Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (ч. 4). Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією (ч. 5).

Таким чином, зобов`язання гаранта здійснити його виконання відповідно до умов гарантії виникає після порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. При цьому, для пред`явлення гаранту вимоги кредиторові достатньо лише факту порушення боржником виконання основного зобов`язання.

Гарантією відповідачем гарантувалося позивачу сплата 245 231,70 грн. протягом 5 банківських днів після одержання відповідачем викладеної українською мовою та підписаної уповноваженою особою письмової вимоги позивача, в якій позивач заявляє про невиконання ТОВ «Сівертекс» своїх зобов`язань, передбачених умовами закупівлі, зокрема:

- відкликання тендерної пропозиції учасником після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються дійсними;

- не підписання договору про закупівлю учасником, який став переможцем тендеру;

- ненадання переможцем процедури закупівлі у строк, визначений ч. 6 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі», документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі»;

- ненадання переможцем процедури закупівлі забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 2.1 розділу VI тендерної документації на спірну закупівлю передбачено, що замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. У випадку обґрунтованої необхідності строк для укладення договору може бути продовжений до 60 днів.

Відповідно до п. 6.1 вказаного розділу тендерної документації замовником вимагається від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору у формі депозиту (безвідсоткового) - внесення на рахунок замовника суми, яка дорівнює 5% вартості договору.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Суд відзначає, що жодним із учасників судового процесу не заперечується факт непідписання ТОВ «Сівертекс» з Міністерством оборони України відповідного договору у визначений тендерною документацією строк (до 20.08.2020) та невнесення ним відповідного забезпечувального платежу.

Твердження третьої особи про те, що не укладення з замовником відповідного договору відбулося у зв`язку з діями самого позивача в частині зміни строків поставки товару не підтверджується жодним належним та допустимим доказом у справі.

Відтак, оскільки ТОВ «Сівертекс» стало переможцем процедури закупівлі, проте у визначений строк договір на закупівлю не був підписаний, а сума забезпечення не була внесена на рахунок позивача як передбачено умовами тендерної документації, то має місце порушення гарантійних умов, передбачених Гарантією.

Відповідно до ч. 2 ст. 564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

За змістом ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено факт настання гарантійного випадку за Гарантією та невиконання відповідачем (гарантом) обов`язку зі сплати на користь позивача суми гарантії, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України до Банку про стягнення 245 231,70 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Міністерства оборони України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д; ідентифікаційний код 33695095) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) суму банківської гарантії у розмірі 245 231 (двісті сорок п`ять тисяч двісті тридцять одну) грн. 70 коп. та судовий збір у розмірі 3 678 (три тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 48 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий