ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3742/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Луб В.В.,

від відповідача - Нікітіна Г.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис" про стягнення 306238,14 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис" про стягнення заборгованості в розмірі 306238,14 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис" умов укладеного між сторонами договору постачання від 21.03.2018 р. щодо оплати вартості отриманого товару.

Як вказує позивач, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис" (покупець) укладено договір постачання від 21.03.2018 р., згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору товар постачається партіями протягом строку дії договору. А під партією слід вважати асортимент та кількість товару, яка визначена в одному замовленні покупця та прийняте до виконання постачальником.

Згідно п. 3.1 договору детальний асортимент (номенклатура) товару його вартість та кількість, що постачається постачальником покупцю згідно цього договору, узгоджується сторонами та зазначається у видаткових накладних постачальника.

Так, позивач зазначає, що на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними: № 33, відповідно до якої відповідачем 22.03.2018 р. отримано 228 найменувань товару на суму 126719,30 грн.; № 34, відповідно до якої відповідачем 22.03.2018 р. отримано 38 найменувань товару на суму 77286,12 грн.; № 35, відповідно до якої відповідачем 22.03.2018 р. отримано 13 найменувань товару на суму 18033,26 грн.; № 36, відповідно до якої відповідачем 22.03.2018 р. отримано 25 найменувань товару на суму 84127,46 грн.

Таким чином, за ствердженнями позивача, ним на користь відповідача поставлено товару на загальну суму 306238,14 грн. = 126791,30 грн. + 77286,12 грн. + 18033,26 грн. + 84127,46 грн.

Наразі позивач зауважує, що станом на 15.12.2020 р. відповідачем не виконано умов договору, останній не розрахувався з позивачем за поставлений товар, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 306238,14 грн.

При цьому позивач додає, що у зв`язку з наявністю заборгованості ТОВ "Фокус-Трейд" на адресу ТОВ "Стройметаллсервис" направлено претензію від 09.11.2020 р. з проханням погасити заборгованість, однак відповідь на вказану претензія станом на 15.12.2020 р. не надходила.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.12.2020 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3742/20, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 19.01.2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.01.2021 р. у справі № 916/3742/20 підготовче засідання відкладено на 04 лютого 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

03.02.2021 року від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву по справі № 916/3742/20, яке було задоволено судом, про що зазначено в протоколі судового засідання від 04.02.2021 р.

У підготовчому засіданні господарського суду 04 лютого 2021 р. по справі № 916/3742/20 було протокольно оголошено перерву до 15 лютого 2021 р. о 12 год. 00 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

11.02.2021 р. від відповідача до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ "Стройметаллсервіс" заперечує проти заявлених позивачем позовних вимог. Так, в обґрунтування заперечень відповідач вказує, що 21.03.2018 р. б/н між ТОВ "Фокус-Трейд" та ТОВ "Стройметаллсервіс" був укладений договір постачання, відповідно до п. 1.1 якого постачальник (ТОВ "Фокус-Трейд") зобов`язується поставити та передати у власність покупця (ТОВ "Стройметаллсервіс") товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених договором. При цьому відповідач вказує, що позивач зазначає, ним було поставлено товар відповідно до замовлення покупця № 33, № 34, № 35, № 36 від 22.03.2018 р. Між тим із посиланнями на п.п. 1.2, 1.3, 4.1, 4.3, 4.4 договору відповідач зазначає, що ТОВ "Стройметаллсервіс" 22.03.2018 р. направив кур`єрською службою, про що мається підтвердження, закази на поставку товару № 35, № 36, № 37, № 38, дані закази позивачем отримані 26.03.2018 р. Так, як зауважує відповідач, 22.03.2018 р. товар був поставлений відповідачу, однак після розпаковки товару стало відомо, що товар зовсім не відповідає замовленню, про що було сповіщено ТОВ "Фокус-Трейд" засобом телефонного зв`язку, крім іншого товар був не якісний.

Відповідно до п. 6.1 договору якість товару повинна повністю відповідати чинним в України державним стандартам або затвердженим згідно з встановленим порядком технічним умовам та підтверджуватись документами, передбаченими чинним законодавством.

Тоді як, за ствердженнями відповідача, на поставлений товар не було надано сертифікатів відповідності, декларації відповідності технічному регламенту, висновку держаної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Водночас, як вказує відповідач, ТОВ "Стройметаллсервіс" неодноразово звертався у телефонному режимі та у вигляді претензій, які направлялись на адресу позивача службою кур`єрської доставки та електронною поштою із вимогою направити представника ТОВ "Фокус-Трейд" для усунення недоліків та повернення помилково поставленого товару. Також відповідач зазначає, що ТОВ "Стройметаллсервіс" у своїх вимогах зазначав, що поставлений товар йому не потрібний і тільки займає місце у його приміщеннях, пропонував за власний рахунок перевезти цей товар до ТОВ "Фокус-Трейд", однак останній жодним чином не реагував на претензії відповідача.

При цьому відповідач додає, що в якості обґрунтування своєї позовної заяви ТОВ "Фокус-Трейд" подано роздруківку електронного листа від ТОВ "Фокус-Трейд" на адресу ТОВ "Стройметаллсервіс", в якому в якості додатків були замовлення №№ 35, 36, 37, 38. Водночас відповідач звертає увагу суду, що ці замовлення не підписані покупцем та не відповідають замовленням, які ним були зроблені. Більш того відповідач додає, що з доказів, які надані ТОВ "Фокус-Трейд" на підтвердження замовлення вбачається, що отримувач електронного листа "Люстра Херсон" (ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тоді як відправник листа - "ОСОБА_1" (ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тобто, за ствердженнями відповідача, лист із вкладенням "Заказ ОСОБА_1" було направлено саме відповідачем, при цьому направлений він був вже після доставки товару, а саме 23 березня 2018 р. о 09:57.

Таким чином, як вказує відповідач, товар, що був поставлений за договором, вже майже 3 роки перебуває у підвальному приміщенні, яке орендує ТОВ "Стройметаллсервіс".

Крім того відповідач додає, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано до суду копії видаткових накладних № 6000033, № 6000034, № 6000035, № 6000036 від 22.03.2018 р., однак, як стверджує відповідач, вказані видаткові накладні не є належними доказами передачі товару, оскільки не відповідають вимогам п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.п. 2.5 пункту 2, абз. 2 п. 2.1, п.п. 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, а тому не можуть бути доказом здійснення господарської операції. Так, відповідач зауважує, що видаткові накладні не містять посилань на договір постачання № б/н від 21.03.2018 р., укладений між ТОВ "Фокус-трейд" та ТОВ "Стройметаллсервіс", а також в графі "отримав" не містять підпису особи, яка прийняла товар, а в графі "за довіреністю" не містить посилання на будь-яку довіреність, а в графі "отримав" міститься лише підпис невідомої особи. З огляду на вказане, відповідач вважає, що подані позивачем видаткові накладні не можуть бути належним доказом на підтвердження того факту, що господарська операція фактично відбулась.

Відсутність належним чином оформлених видаткових накладних, які містять підпис уповноваженої особи про отримання товару, та товаросупровідних документів щодо якості та приналежності товару (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), на думку відповідача, свідчить про те, що товар було передано не уповноваженій особі та відповідно позивач не може посилатися на передачу товару відповідачу, при цьому позивачем також не надано жодного доказу на підтвердження передачі товаросупровідних документів щодо якості та приналежності товару відповідачу.

Крім того відповідач, посилаючись на п. 14.1.60 ст. 14, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, вказує, що, перевіривши відомості, які містяться у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено, що позивачем зареєстровано лише дві накладні: № 6000035 та № 6000036 від 22.03.2018 р., з огляду на що виникають обґрунтовані сумніви щодо кількості поставленого товару.

Також відповідач додає, що товарно-транспортні накладні, які надані позивачем, не містять місце їх складання, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, не містять повної адреси пункту розвантаження, посади та прізвища відповідальних осіб вантажовідправника та вантажоодержувача, часу прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження. Більш того, як вказує відповідач, у видаткових та товарно-транспортних накладних відрізняється адреса доставки: так у видаткових накладних у графі "адреса доставки" зазначено "67663, Одеська обл., Біляївський район, село Усатове, провулок Урядовий, будинок 63", тоді як у товарно-транспортних накладних у графі "пункт розвантаження" значиться - "Одеська обл. м. Одеса". Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивачем не обґрунтовано який товар, на підставі яких замовлень, в якій кількості та на яку адресу був поставлений відповідачу відповідно до договору поставки від 21.03.2018 р., з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Поряд з цим ТОВ "Стройметаллсервіс" подано до господарського суду Одеської області зустрічну позовну заяву (вх. № 360/21) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 149057,44 грн., в т.ч. 133784,10 грн. основного боргу, 5380,66 грн. 3% річних, 9892,68 грн. інфляційних втрат.

15.02.2021 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив. Так, щодо доказів направлення замовлень на поставку товару № 35, № 36, № 37, № 38 позивач наголошує, що відповідач у своєму відзиві вказав про наявність у нього доказів направлення вказаних замовлень на поставку товару № 35, № 36, № 37, № 38 кур`єрською службою, однак серед додатків до відзиву міститься лише посилання на "копія доказів направлення відзиву позивачу", жодних інших додатків, які могли би бути доказами у справі, у відзиві не зазначено.

Стосовно належності доказів на підтвердження факту здійснення господарської операції, то позивач із посиланнями на 76 ГПК України вказує, що усі документи, які стосуються обставин, на які спирається позивач у своїй позовній заяві є предметом доказування. При цьому позивач зауважує, що предметом спору, який виник між позивачем та відповідачем не є встановлення наявності чи відсутності господарської операції, а оплата наданих послуг за договором постачання від 21.03.2018 р.

Між тим позивач звертає увагу на те, що доказом здійснення господарської операції, виходячи зі специфіки послуги, як предмета господарської операції, то за договором поставки - видаткова накладна може бути доказами, що підтверджують факт виконання такої господарської операції. Таким чином, за ствердженнями позивача, враховуючи те, що видаткові накладні додані до позовної заяви складались при фактичному прийманні-передачі представниками відповідача та позивача, то вважати надані докази недостовірними не має жодних підстав.

При цьому позивач зазначає, що у постанові Верховного суду від 18.04.2019 р. у справі 813/4430/14 та від 16.04.2019 р. по справі № 820/6069/16, вказано, що наявність або відсутність окремих документів, таких як накладні, а так само помилки в їх оформленні не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Крім того, за ствердженнями позивача, підтвердженням фактичного здійснення господарської операції, тобто приймання-передачі товару за замовленнями № 34, № 35, № 36, № 37, № 38 є підтвердження відповідача, що ним було здійснено приймання товару, більш того, товар вже майже 3 роки перебуває в підвальному приміщенні, яке орендує відповідач, про що було вказано у відзиві на позовну заяву.

Щодо невідповідності видаткових накладних замовленню покупця позивач вказує, що звичайним співставленням замовлень відповідача та видаткових накладних, доданих позивачем, можна дійти висновку, що ТОВ "Стройметаллсервіс" було прийнято той товар, що було замовлено.

Також 15.02.2021 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшли заперечення на зустрічний позов, в яких позивач просить відмовити у прийнятті зустрічного позову ТОВ "Стройметаллсервіс".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.02.2021 р. у справі № 916/3742/20 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервіс" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" заборгованості в загальному розмірі 149057,44 грн. повернуто на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.

У підготовчому засіданні господарського суду 15 лютого 2021 р. по справі № 916/3742/20 було протокольно оголошено перерву до 01 березня 2021 р. о 12 год. 30 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

17.02.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшов орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат.

Також 25.02.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач додатково вказує, що в даному випадку позивачем, всупереч умов договору поставки, був поставлений товар, який не відповідає замовленню покупця - ТОВ "Стройметаллсервис". Так, за умовами п. 1.2, 1.3, 4.1 укладеного сторонами договору, поставка товару або його партії здійснюється виключно на підставі відповідного замовлення, наданого відповідачем позивачу. При цьому з посиланнями на ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України відповідач зазначає, що звернення відповідача, як покупця за договором, до позивача, як постачальника, із замовленням на поставку товару або його партії є обов`язковою передумовою виникнення у позивача обов`язку поставити товар, проте позивач на свій розсуд, не дочекавшись отримання замовлення, поставив товар, який відповідач не замовляв, а відтак обов`язок його оплати в нього не виник. Крім іншого, на думку відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення ним поставки відповідачу товару на суму 306238,14 грн. за договором від 21.03.2018 р. Між тим відповідач додає, що у відповіді на відзив позивачем зазначено, що шляхом співставленням замовлень відповідача та видаткових накладних вбачається, що прийнято той товар, що замовлено, однак відповідач з таким висновком не погоджується з огляду на те, що позивач порівнює замовлення, які були зроблені ним самим, а не покупцем з видатковими накладними, тоді як, якщо порівняти замовлення, які були зроблені покупцем та надіслані на адресу продавця, то вочевидь, поставлений товар не відповідає замовленню.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.03.2021 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3742/20 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 18 березня 2021 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, натомість представник відповідача заперечував проти позову.

Заслухавши пояснення представника сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

21.03.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" (постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис" (покупець) укладено договір поставки, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.2 договору товар постачається партіями протягом строку дії цього договору.

Відповідно до п. 1.3 договору під партією у даному договорі слід вважати асортимент та кількість товару, яка визначена в одному замовленні покупця та прийняте до виконання постачальником.

За умовами п. 2.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін.

В п. 2.2 договору зазначено, що договір є чинним до 31 грудня 2018 року включно, крім випадків його дострокового припинення (розірвання), обумовлених договором або чинним законодавством України. Якщо жодна із сторін договору за 30 днів до закінчення строку дії цього договору не повідомить іншу сторону письмово про його припинення, договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах.

За положеннями п. 2.4 договору закінчення строку дії цього договору або дострокове його розірвання не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, якщо таке порушення мало місце під час дії договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що детальний асортимент (номенклатура) товару, його вартість та кількість, що постачається постачальником покупцю згідно цього договору, узгоджується сторонами та зазначається у видаткових накладних постачальника.

Постачальник надає покупцю по електронній пошті або іншими зручними засобами повну інформацію про розширення або про інші зміни в асортименті товару (п. 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору загальна вартість товару, який поставлено протягом терміну дії цього договору, відповідно до його умов, визначається у видаткових накладних на товар, з урахуванням його кількості, вартості та асортименту.

Відповідно до п. 4.1 договору покупець на підставі пропозиції постачальника оформлює замовлення на поставку товару.

В п. 4.2 договору зазначено, що постачальник підтверджує прийняття замовлення до виконання з урахуванням товарних позицій, які є на основному складі або можуть бути доставлені покупцю у відповідний термін з інших складів продавця, шляхом затвердження замовлення повноважним представником продавця. При проведенні поставки на умовах попередньої оплати продавець одночасно з підтвердженням прийняття замовлення відправляє покупцю рахунок на оплату замовленої партії товару.

За положеннями п. 4.3 договору сторони погодили, що замовлення і рахунок на оплату можуть бути передані або направлені іншій стороні факсимільним зв`язком, електронною поштою або іншим чином, зручним для двох сторін. Наступне надання оригіналу замовлення та рахунку на оплату є обов`язковим для сторін договору.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що з моменту отримання покупцем підтвердження прийняття замовлення до виконання в порядку, замовлення є невід`ємною частиною договору і чинним зобов`язанням для постачальника поставити продукцію на умовах цього договору.

Постачальник постачає покупцю товар окремими партіями на умовах, узгоджених в замовленні або окремому додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 4.6 договору поставка партії товару здійснюється в строки, узгоджені сторонами.

За умовами п. 4.7 договору ризик загибелі та/або пошкодження товару, а також додаткові витрати, зумовлені подіями, які виникли після поставки товару, переходять від постачальника до покупця в момент поставки (передачі) товару або на зберігання перевізника.

В п. 4.8 договору передбачено, що право власності на товар переходить до покупця після повної оплати товару.

Згідно п. 5.1 договору загальна вартість товару за цим договором складається із ціни всіх партій товару, зазначеної у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

В п. 5.2 договору передбачено, що розрахунки за кожну окрему партію товару здійснюються покупцем на умовах відстрочки платежу.

Відповідно до п. 5.3 договору покупець зобов`язується оплатити кожну окрему партію товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати виписки видаткової накладної на відповідну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника.

За положеннями п. 5.4 договору сторони погодили, що постачальник має право змінювати ціни на товар у зв`язку із підвищенням ціни на товар виробником, підвищенням вартості транспортних послуг, підвищенням цін на сировину, енергоносії тощо, або прийняттям державних органів нових нормативних актів, які можуть впливати на його вартість, крім товару, що вже відвантажений покупцю.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що ціна прийнятого покупцем товару визначається в оформлених та підписаних повноважними представниками сторін накладних.

Датою поставки товару вважається дата поставки (передачі) товару покупцю або на зберігання перевізнику, яка вказана в видатковій накладній/товарній накладній та оформлюється постачальником в момент передачі товару (п. 5.6 договору).

Умовами п. 5.7 договору визначено, що зобов`язання по оплаті товару, поставленого покупцю відповідно до замовлення, вважаються виконаними в момент зарахування грошових коштів у сумі, вказаній в рахунку, на рахунок постачальника.

Згідно п. 6.1 договору якість товару повинна повністю відповідати чинним в Україні державним стандартам або затвердженим згідно з встановленим порядком технічним умовам та підтверджуватись документами, передбаченими чинним законодавством.

Відповідно до п. 6.2 договору упаковка, в якій поставляється товар, повинна відповідати державним стандартам та технічним умовам, забезпечувати його зберігання та нейшкодження при транспортуванні.

За умовами п. 6.4 договору перевірка додержання постачальником умов договору щодо якості, вазі нетто, кількості асортименту товарних одиниць одночасно з відкриттям тари (упаковки) здійснюється покупцем в момент отримання ним товару.

В п. 6.5 договору зазначено, що у випадку виявлення покупцем порушень постачальником умов договору щодо якості, кількості, асортименту товару сторони керуються умовами "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю", затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 р. № П-7 та "Інструкції про Порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 р. № П-6.

За положеннями п. 6.6 договору при виявленні невідповідності товару умовам цього договору за якістю та/або за кількістю, покупець зобов`язаний негайно повідомити про це постачальника протягом 3-х календарних днів.

Пунктом 6.7 договору передбачено, що якщо при прийманні товару у пункті поставки буде виявлено товар неналежної якості, покупець зобов`язаний скласти відповідний акт, згідно примирника, який додається до цього договору.

За додатковим погодженням сторін, покупець має право повернути постачальнику поставлений товар або його частину. Такий товар має бути у стані, придатному для продажу та використання за призначенням, у чистому вигляді та упакованим у пачки. Приймання-передання товару, що повертається, відбувається на складі постачальника. Доставка товару до складу постачальника у такому випадку відбувається силами та за рахунок покупця. Покупець має право на повернення постачальнику товару неналежної якості у строки і випадках, передбачених статтею 8 Закону України "Про захист прав споживачів" (п. 6.10 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору при виявленні покупцем недоліків товару, які не могли бути виявлені при звичайному прийманні товару, покупець має право заявити постачальнику відповідну претензію в строк 15 календарних днів з моменту поставки товару. При чому обов`язковою умовою задоволення претензії покупця є (1) акт, укладений за участю представника постачальника, або (2) у випадку неприбуття представника постачальника протягом 5 днів з моменту отримання письмового повідомлення від покупця, або якщо сторони не дійшли згоди щодо причин недоліків товару, висновок експертизи, яка повинна бути проведена Торгівельно-промисловою палатою України або іншою належною та повноважною особою. Укладений таким чином акт або висновок експертизи повинен визначити причини недоліків товару.

Згідно п.п. 8.1.1 п. 8.1 договору постачальник зобов`язаний ретельно дотримуватися умов договору щодо постачання товару.

За умовами п.п. 8.3.1, 8.3.2 п. 8.3 договору покупець зобов`язаний: ретельно дотримуватись умов договору; своєчасно приймати та оплачувати товар.

В п. 9.1 договору зазначено, що за порушення умов цього договору сторони несуть цивільно-правову відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

За положеннями п. 10.1 договору спори між сторонами, які виникають у зв`язку з укладенням, виконанням, внесенням змін та розірванням договору, вирішуються шляхом переговорів. Якщо сторони не дійшли згоди, спір вирішується в господарському суді відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 12.1 договору сторони погодили, що зміни або доповнення до цього договору повинні бути оформлені сторонами в письмовій формі та підписані повноважними представниками сторін.

Замовлення, за якими постачається товар, додатки, додаткові угоди та інші двосторонні документи, які мають посилання на договір та підписані повноважними представниками сторін, вважаються його невід`ємною частиною (п. 12.2 договору).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору постачання від 21.03.2018 р. ТОВ "Стройметаллсервис", як покупець, звернувся до ТОВ "Фокус-Трейд", як постачальника, із замовленнями на постачання товару, а саме:

- № 35 від 22.03.2018 р. на постачання 228 найменувань товару на загальну суму 126790,38 грн. (в т.ч. ПДВ 21131,73 грн.);

- № 36 від 22.03.2018 р. на постачання 38 найменувань товару на загальну суму 77286,06 грн. (в т.ч. ПДВ 12881,01 грн.);

- № 37 від 22.03.2018 р. на постачання 13 найменувань товару на загальну суму 18033,30 грн. (в т.ч. ПДВ 3005,55 грн.);

- № 38 від 22.03.2018 р. на постачання 25 найменувань товару на загальну суму 84127,30 грн. (в т.ч. ПДВ 14021,22 грн.).

При цьому господарським судом не приймаються до уваги твердження відповідача стосовно того, що замовлення від 22.03.2018 р. №№ 35, 36, 37, 38, надані позивачем, не підписані покупцем та не відповідають замовленням, які були зроблені самим покупцем, оскільки із наданих позивачем до матеріалів справи копій замовлень (а.с. 30-36) та наданих відповідачем до матеріалів справи копій замовлень (а.с. 114-124) вбачається, що найменування товару, його кількість, ціна та загальна вартість, передбачені в них, є ідентичними, а також надані відповідачем копії замовлень містять підписи уповноваженої особи та скріплені печаткою товариства.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору постачання від 21.03.2018 р. позивачем - ТОВ "Фокус-Трейд" було здійснено поставку обумовленого у замовленнях відповідача товару на його адресу, що підтверджується наступними видатковими та товарно-транспортними накладними:

- видаткова накладна від 22.03.2018 р. № /б000033 на суму 126791,30 грн. (в т.ч. ПДВ 21131,88 грн.), ТТН від 22.03.2018 р. на суму 126791,30 грн. (в т.ч. ПДВ 21131,88 грн.);

- видаткова накладна від 22.03.2018 р. № /б000034 на суму 77286,12 грн. (в т.ч. ПДВ 12881,02 грн.), ТТН від 22.03.2018 р. на суму 77286,12 грн. (в т.ч. ПДВ 12881,02 грн.);

- видаткова накладна від 22.03.2018 р. № /б000035 на суму 18033,26 грн. (в т.ч. ПДВ 3005,54 грн.);

- видаткова накладна від 22.03.2018 р. № /б000036 на суму 84127,46 грн. (в т.ч. ПДВ 14021,24 грн.), ТТН від 22.03.2018 р. на суму 84127,46 грн. (в т.ч. ПДВ 14021,24 грн.).

При цьому поставлений позивачем товар було отримано відповідачем, що підтверджується останнім у відзиві на позовну заяву (від 11.02.2021 р. вх. № 3948/21), зазначаючи, що товар, який був поставлений за договором, вже майже 3 роки перебуває у підвальному приміщенні, яке орендує ТОВ "Стройметаллсервіс", а також вбачається із поданої 11.02.2021 р. зустрічної позовної заяви, в якій останній вказав про зберігання в орендованому ним приміщенні товару, поставленого ТОВ "Фокус-Трейд" за договором постачання від 21.03.2018 р. З огляду на викладене, не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що видаткові накладні № 6000033, № 6000034, № 6000035, № 6000036 від 22.03.2018 р. не є належними доказами передачі позивачем відповідачу товару з підстав відсутності зазначення в них реквізитів довіреності та даних особи, яка отримувала товар, оскільки відповідачем підтверджено отримання такого товару та знаходження його у відповідному орендованому останнім приміщенні. Аналогічно ж не заслуговують на увагу посилання відповідача на різницю в адресі доставки, зазначену у видаткових накладних як "67663, Одеська обл., Біляївський район, село Усатове, провулок Урядовий, будинок 63" та у товарно-транспортних накладних як "Одеська обл. м. Одеса", з огляду на отримання відповідачем такого товару.

Крім того, господарський суд зауважує, що відсутність у спірних видаткових накладних прізвища особи та назви посади особи, яка отримала товар за цими накладними, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що така особа була не уповноваженою чи що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2018 р. у справі № 910/19702/17 та від 29.01.2020 р. у справі № 916/922/19.

При цьому господарський суд зазначає, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на накладних. Наразі, відповідач не довів суду, що печатка була загублена ним, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Поряд із цим слід зауважити, що саме відповідач, отримавши поставлену продукцію, повинен був вказати відомості про особу, відповідальну за отримання товарно - матеріальних цінностей. Такої ж думки дотримується Південно-Західний апеляційний господарський суд у постанові від 07.09.2020р. у справі № 916/394/20.

Також господарський суд зазначає, що відсутність реквізитів довіреності (на підставі якої діяли уповноважені особи відповідача при прийнятті товару) в накладних також не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки, їх відсутність за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Між тим судом критично оцінюються твердження відповідача про невідповідність його замовлень на постачання товару, викладених у відповідних замовленням №№ 35, 36, 37, 38 від 22.03.2018 р. (а.с. 114-124), із фактично поставленим позивачем товаром згідно видаткових накладних № 6000033, № 6000034, № 6000035, № 6000036 від 22.03.2018 р., оскільки найменування товару та його кількість, передбачені як в замовленнях, так і в накладних, повністю співпадають. Так, господарський суд зазначає, що відмінність полягає лише в тому, що у вказаних замовленнях ціна товару у відповідних графах розрахована вже з ПДВ, а у видаткових накладних без ПДВ, при цьому ПДВ враховано вже під час підрахування загальної вартості замовлення.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем за укладеним договором щодо поставки товару згідно вищевказаних замовлень та видаткових накладних.

Більш того, слід зазначити, що у випадку поставки позивачем неналежної якості відповідач був наділений правом на відмову в отриманні такого товару, натомість товар було прийнято без зауважень, про що свідчать наявні підписи відповідача на вказаних видаткових накладних.

За умовами п. 6.4 договору перевірка додержання постачальником умов договору щодо якості, вазі нетто, кількості асортименту товарних одиниць одночасно з відкриттям тари (упаковки) здійснюється покупцем в момент отримання ним товару.

Таким чином, відповідач, як покупець, за умовами спірного договору постачання від 21.03.2018 р. мав здійснити перевірку додержання позивачем, як постачальником, умов договору щодо якості, вазі нетто, кількості асортименту товарних одиниць одночасно з відкриттям тари (упаковки) саме в момент отримання ним товару.

При цьому, пунктом 6.7 спірного договору сторони погодили, що якщо при прийманні товару у пункті поставки буде виявлено товар неналежної якості, покупець зобов`язаний скласти відповідний акт згідно примірника, який додається до цього договору.

Водночас, господарський суд зауважує, що відповідачем не надано до матеріалів справи складеного у відповідності до п. 6.7 спірного договору під час приймання товару акту щодо поставки позивачем товару неналежної якості.

Між тим, у п. 7.1 договору сторони передбачили, що при виявленні покупцем недоліків товару, які не могли бути виявлені при звичайному прийманні товару, покупець має право заявити постачальнику відповідну претензію в строк 15 календарних днів з моменту поставки товару. При чому обов`язковою умовою задоволення претензії покупця є (1) акт, укладений за участю представника постачальника, або (2) у випадку неприбуття представника постачальника протягом 5 днів з моменту отримання письмового повідомлення від покупця, або якщо сторони не дійшли згоди щодо причин недоліків товару, висновок експертизи, яка повинна бути проведена Торгівельно-промисловою палатою України або іншою належною та повноважною особою. Укладений таким чином акт або висновок експертизи повинен визначити причини недоліків товару.

Однак, як встановлено судом, відповідачем всупереч вказаному пункту договору направлено на адресу позивача, як постачальника, претензії № 06/05 від 31.05.2018 та № 01/06 від 04.06.2018 р., а відтак після спливу строку, погодженого сторонами в п. 7.1 договору. Крім того, до вказаних претензій відповідачем не було додано відповідного акту, укладеного за участю представника постачальника, або висновку експертизи, проведеного Торгівельно-промисловою палатою України або іншою належною та повноважною особою, які би визначали причини недоліків товару.

Так, в силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

В свою чергу отримання відповідачем поставленого з боку позивача товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору постачання від 21.03.2018 р. та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, в п. 5.2 договору встановлено, що розрахунки за кожну окрему партію товару здійснюються покупцем на умовах відстрочки платежу.

Відповідно до п. 5.3 договору покупець зобов`язується оплатити кожну окрему партію товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати виписки видаткової накладної на відповідну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника.

Таким чином, з огляду на вказане, оплата товару мала бути здійснена відповідачем на умовах відстрочки платежу, а саме протягом 60 календарних днів з дати виписки видаткових накладних на відповідну партію товару.

При цьому докази, які би підтверджували факт повної сплати відповідачем отриманого товару згідно умов договору постачання від 21.03.2018 р., в матеріалах справи відсутні. Так, несплатою позивачу у повному обсязі вартості отриманого товару за вказаними накладними в межах спірного договору постачання від 21.03.2018 р. відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 306238,14 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4593,57 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Щодо вимоги позивача, викладеної у заяві від 17.03.2021 р. вх. № 7428/21, про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 31200,00 грн. суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Статтею 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 05 листопада 2020 р. між ТОВ "Фокус-Трейд" (клієнт) та адвокатом Луб Владиславом Володимировичем (адвокат) укладено угоду № 72 про надання правової допомоги, пунктом 3 якої сторонами визначено зміст доручення, а саме представництво та захист інтересів у справі про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис".

При цьому 05 листопада 2020 р. між ТОВ "Фокус-Трейд" (клієнт) та адвокатом Луб Владиславом Володимировичем (адвокат) підписано додаткову угоду № 1 до угоди про надання правової допомоги № 72 від 05.11.2020 р., пунктом 2 якої сторони визначили гонорар адвоката (встановлюється відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"): вартість однієї години надання послуг - 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг; аванс 5000,00 грн.

05 листопада 2020 року ТОВ "Фокус-Трейд" на підставі угоди про надання правової допомоги № 72 від 05.11.2020 р. здійснено оплату у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1/72 від 05.11.2020 р.

Крім того, 16 березня 2021 року між ТОВ "Фокус-Трейд" (клієнт) та адвокатом Луб Владиславом Володимировичем (адвокат) підписано акт надання послуг до угоди про надання правової допомоги № 72 від 05.11.2020 р.

Так, відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, першою заявою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" по суті спору була позовна заява від 28.12.2020 р. вх. № 3873/20 (а.с. 1-3).

На час звернення до суду із даною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис", між адвокатом Луб Владиславом Володимировичем та позивачем вже було укладено угоду про надання правової допомоги № 72 від 05.11.2020 р. та додаткову угоду № 1 до угоди про надання правової допомоги № 72 від 05.11.2020 р., в якій сторонами було погоджено умови щодо визначення розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги клієнту.

Так, у відповідності до п. 9 ст. 162 ГПК України позивачем у поданому позові повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає 4593,57 грн., що складається з витрат на оплату судового збору. При цьому у наведеному позивачем попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат не зазначено, що ТОВ "Фокус-Трейд" очікую також понести витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведені обставини, положення ст. 124 ГПК України, та те, що представником позивача при зверненні із позовною заявою не було передбачено у наведеному в ній попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом, витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що на момент звернення до суду між позивачем - ТОВ "Фокус-Трейд" та адвокатом Луб В.В. вже було укладено угоду про надання правової допомоги та погоджено умови щодо визначення розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги клієнту, а відтак позивач знав про понесення ним вказаних витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд доходить висновку про відмову у задоволенні поданої 18.03.2021 р. позивачем заяви та стягненні з ТОВ "Стройметаллсервис" витрат на правничу допомогу в розмірі 31200,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис" про стягнення 306238,14 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройметаллсервис" (67623, Одеська область, Біляївський район, с. Петрове, вул. Центральна, буд. 3А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" (73000, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 64-А; ) заборгованість в сумі 306238/триста шість тисяч двісті тридцять вісім/грн. 14 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 4593/чотири тисячі п`ятсот дев`яносто три/грн. 57 коп.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фокус-Трейд" у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 29 березня 2021 р.

Суддя В.С. Петров