ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Справа№ 910/17658/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020

(повний текст рішення складено 07.07.2020)

у справі № 910/17658/19 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-сервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство "К.Енерго"

про стягнення 2 351 692,05 грн

за участю представників:

від позивача: Качкурова С.В.,

від відповідача: Бойков О.С.,

від третьої особи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП "Київтеплоенерго") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Водоканал-Сервіс" про стягнення, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 1 863 936,52 грн заборгованості за договором № 521030 від 13.04.2012 купівлі-продажу теплової енергії, з яких 1 731 423,34 грн сума основного боргу за спожиту теплову енергію у гарячій воді за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року, 84 839,74 грн інфляційні втрати та 47 673,44 грн - 3% річних, розрахованих з грудня 2017 року по листопад 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Київтеплоенерго" належним чином не виконало зобов`язання за договором в частині оплати отриманої теплової енергії, право вимоги заборгованості за яким набув позивач на підставі договору № 601-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 в задоволенні позову відмовлено з огляду на необґрунтованість позовних вимог.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП "Київтеплоенерго" до ТОВ "Водоканал-Сервіс" документально не підтверджені, зазначивши, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, складених ПАТ "Київенерго", встановити кількість спожитої ТОВ "Водоканал-Сервіс" теплової енергії та її вартість, а отже і наявність у відповідача боргу у спірний період, тобто з вересня 2013 року по травень 2018 року, є неможливим.

Доводи позивача про те, що на підтвердження факту постачання теплової енергії ПАТ "Київенерго" ним було надано до матеріалів справи всі необхідні документи, зокрема, копії корінців нарядів на включення та відключення об`єктів теплоспоживання за спірний період, складені ПАТ "Київенерго", а також помісячні облікові картки, суд відхилив як необґрунтовані.

Не погодившись з рішенням, КП "Київтеплоенерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/17658/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача 1 731 423,34 грн основного боргу за спожиту теплову енергію у гарячій воді за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року, 84 839,74 грн інфляційні втрати та 47 673,44 грн - 3% річних; стягнути судовий збір.

Скаржник стверджує, що нарахування за спожиту відповідачем теплову енергію на потреби опалення проводились за показниками приладів обліку, на потреби гарячого водопостачання та відповідно до теплового навантаження, визначеного в договорі № 521030; факт постачання ПАТ "Київенерго" теплової енергії відповідачу відповідно до умов договору № 521030 визнаний відповідачем та не підлягає доказуванню; параметри теплоносія, період та формула обрахунку спожитої теплової енергії (за договірним навантаженням) визначені у договорі № 521030 відповідають діючому законодавству.

Скаржник наголошує, що борг за договором за спожиту енергію підтверджується щомісячними обліковими картками та інформацією (у вигляді таблиці) про порядок нарахування та розрахунків за спожиту теплову енергію, які сформовані на підставі відомостей, переданих ПАТ "Київенерго" до КП "Київтеплоенерго" за договором цесії.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/17658/19 та призначено до розгляду на 06.10.2020. Розгляд справи неодноразово відкладався.

22.09.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ "Водоканал-Сервіс" просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, наполягаючи, що позивач, не надавши, за твердженням відповідача, доказів права вимоги в будь-якому періоді за договором № 521030 від 13.04.2012, не довів свій позов.

06.10.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання КП "Київтеплоенерго" про призначення експертизи з метою справедливого вирішення справи та для встановлення дійсних фактичних обставин справи, які входять до предмета доказування, що потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.

12.10.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ТОВ "Водоканал-Сервіс" з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19.

15.10.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання КП "Київтеплоенерго" про зупинення провадження у справі № 910/17658/19 до закінчення проведення судової експертизи у справі № 910/18399/19.

02.11.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ТОВ "Водоканал-Сервіс" на клопотання КП "Київтеплоенерго" про призначення експертизи та її проведення КП КНДІСЕ.

01.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання, в якому, пославшись на правову позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 910/17660/19, ТОВ "Водоканал-Сервіс" просить закрити апеляційне провадження у справі № 910/17658/19 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України. За твердженням заявника, апеляційну скаргу підписано директором структурного підрозділу "Енергозбут" позивача Лопатіним К.О., який діє на підставі довіреності та Положення про структурний підрозділ, без відомостей щодо наявності у Лопатіна К.О. статусу адвоката.

10.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення КП "Київтеплоенерго" щодо повноважень керівника структурного підрозділу "Енергозбут" Лопатіна К.О. на підписання апеляційної скарги. В своїх поясненнях КП "Київтеплоенерго" повністю підтримало підписану та подану керівником СП "Енергозбут" КП "Київтеплоенерго" Лопатіним К.О. в межах наданих йому КП "Київтеплоенерго" повноважень апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/17658/19.

10.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання КП "Київтеплоенерго" про долучення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/17660/19.

15.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення ТОВ "Водоканал-Сервіс" з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 16.02.2021 у справі № 910/17660/19.

29.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ТОВ "Водоканал-Сервіс" про доручення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19, в якій, за твердженням заявника, містяться висновки на підтвердження доводів ТОВ "Водоканал-Сервіс" про закриття апеляційного провадження у справі № 910/17658/19 з підстав порушення вимог ч. 3 ст. 56 ГПК України.

29.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення КП "Київтеплоенерго" з підтвердженням повноважень директора СП "Енергозбут" здійснювати самопредставництво КП "Київтеплоенерго" у господарських судах усіх інстанцій та заявою про підтримку апеляційної скарги.

В судове засідання представники третьої особи не з`явились, про причини неявки у судове засідання не повідомили, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від третьої особи не надходили клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності його представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутні представників третьої особи за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, наполягаючи на недоведеності позовних вимог, а також просив закрити апеляційне провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 - 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки, в порушення приписів ч. 3 ст. 269 ГПК України, КП "Київтеплоенерго" не обґрунтувало неможливості подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, клопотання про призначення експертизи, і суд апеляційної інстанції, в силу положень ч. 8 ст. 80 ГПК України, позбавлений процесуальних повноважень прийняти, дослідити та оцінити висновок експерта як доказ не поданий у встановлений законом строк, колегія суддів відмовила у задоволення клопотання КП "Київтеплоенерго" про призначення експертизи.

Судом апеляційної інстанції відмовлено також у задоволенні клопотання КП "Київтеплоенерго" про зупинення провадження у справі, оскільки наведені в ньому підстави не відповідають приписам ст. 227, 228 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України Стаття 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою позивача - КП "Київтеплоенерго", яке як юридична особа, згідно із ст. 92 ЦК України, має юридичну дієздатність та здійснює її через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За загальним правилом, визначеним абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, у відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не мають юридичної сили.

Підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно ж до приписів ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як у порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Апеляційну скаргу від імені КП "Київтеплоенерго" підписано директором структурного підрозділу "Енергозбут" КП "Київтеплоенерго" Лопатіним Костянтином Олександровичем.

На підтвердження повноважень Лопатіна К.О. до апеляційної скарги додані копія Положення про структурний підрозділ та довіреність від 22.10.2019 №22/10/19-01, яка видана директором КП "Київтеплоенерго" Біндою В`ячеславом Євгеновичем.

Розділом четвертим згаданого Положення визначено повноваження керівника структурного підрозділу, згідно з п. 4.3 та п. 4.3.8 якого керівник структурного підрозділу представляє підприємство у судових органах на підставі довіреності.

Тобто, Положення про структурний підрозділ дійсно не містить приписів щодо права його керівника діяти від імені підприємства без додаткового уповноваження (довіреності), на що обґрунтовано вказує відповідач.

Таким чином, скаржником до апеляційної скарги в порушення п. 1 ч. 3 ст. 258 ГПК України, не додано документів, що посвідчують повноваження представника, а до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, згідно із ч. 2 ст. 260 ГПК України, мали бути застосовані положення ст. 174 цього Кодексу.

В той же час, після відкриття апеляційного провадження, усуваючи недоліки апеляційної скарги, на підтвердження повноважень Лопатіна К.О. представляти КП "Київтеплоенерго" без довіреності до суду був поданий наказ КП "Київтеплоенерго" від 27.08.2018 № 226 "Про надання повноважень директору КП "Енергозбут", яким директору КП "Енергозбут" Лопатіну К.О. надано право вести від імені Підприємства справи в усіх органах судової системи, в тому числі подавати та підписувати від імені Підприємства апеляційній скарги.

Оскільки наданим позивачем наказом чітко визначене право директора КП "Енергозбут" Лопатіна К.О. діяти від імені КП "Київтеплоенерго" без додаткового уповноваження (довіреності), і КП "Київтеплоенерго" в суді апеляційної інстанції повністю підтримало підписану та подану керівником СП "Енергозбут" КП "Київтеплоенерго" Лопатіним К.О. в межах наданих йому КП "Київтеплоенерго" повноважень апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 у справі № 910/17658/19, то у суду відсутні правові підстави для закриття апеляційного провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що обставини, за яких були прийняті ухвала Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 910/17660/19 та постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/17660/19 не є тотожними обставинам, встановленим у даній справі, зокрема щодо стадії апеляційного розгляду; підтвердження повноважень, особи яка підписала апеляційну скаргу; підтримання скаржником підписаної та поданої в порядку самопредставництва апеляційної скарги.

За встановлених у даній справі обставин, з огляду на підтримання повноважними представниками КП "Київтеплоенерго" вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання ТОВ "Водоканал-Сервіс" про закриття апеляційного провадження.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 13.04.2012 між ПАТ "Київенерго" (найменування змінене на АТ "К.Енерго") як постачальником та ТОВ "Водоканал-Сервіс" як споживачем був укладений договір № 521030 купівлі-продажу теплової енергії (договір), на умовах якого постачальник зобов`язався протягом строку дії договору забезпечувати безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв) постачання теплової енергії, належної якості на межу продажу (для потреб опалення та гарячого водопостачання) згідно з параметрами, визначеними у додатку № 1 до договору, а споживач зобов`язується отримувати та оплачувати її вартість відповідно до умов договору (п.1.1 договору).

Згідно із п. 1.2 договору перелік будинків та потреби у тепловій енергії будинків (якісні та кількісні), до яких здійснюється постачання теплової енергії, наведено в додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.2.1 договору якість теплової енергії на вході в теплову мережу споживача визначається сукупністю нормованих термодинамічних, гідравлічних показників та кількісних параметрів теплоносія, наведених у додатку № 1 до цього договору, для кожного окремого будинку.

Пунктом 3.2.1 договору погоджено, що постачальник зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в цьому договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв) до точки купівлі-продажу, підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіку теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених цим договором відповідно до заявлених споживачем у додатку № 1 до договору величин приєднаного теплового навантаження по кожному будинку.

За змістом ч. 2, 3 п.4.1 договору обсяги купівлі-продажу теплової енергії визначаються на підставі показів приладів комерційного обліку споживання теплової енергії згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. За умови відсутності приладів комерційного обліку, обсяг купівлі-продажу теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного в договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах постачальника, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовувального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно із п. 5.1 договору розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ПАТ "Київенерго", а саме:

якщо теплові вводи систем теплоспоживання обладнанні приладами комерційного обліку, вартість спожитої у розрахунковому періоді теплової енергії сплачується споживачем щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 5.1.1 в редакції додаткової угоди від 04.03.2016);

якщо теплові вводи систем теплоспоживання не обладнанні приладами комерційного обліку: вартість теплової енергії, спожитої у розрахунковому періоді для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання, сплачується споживачем щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за рахунковим (п. 5.1.2 в редакції додаткової угоди від 04.03.2016).

Відповідно до п. 5.2 договору у разі коли обсяг постачання теплової енергії менший, ніж зазначений в цьому договорі, постачальник повинен зменшити плату шляхом проведення перерахунку за фактично спожиту теплову енергію відповідно до умов договору.

Згідно із п. 6.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2013. Відповідно до положень ч. 3 ст. 631 ЦК України дія цього договору поширюється на правовідносини між сторонами, що виникли з 01.03.2012.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією зі сторін про його припинення (п. 6.3 договору).

Крім того, між сторонами означеного договору були підписані додатки до цього договору та додаткові угоди. Зокрема, в додатках № 1, у відповідних редакціях додаткових угод, сторони погодили перелік об`єктів теплопостачання, вимоги до теплової енергії та обсяги постачання теплової енергії, в додатках № 2, 2-а, 2-б визначено схеми межі поділу теплової мережі; в додатках № 3, № 4 підписано акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін, в додатку № 3-а відображено технічні характеристики теплових мереж та систем.

В обліковій картці з обліковим записом № 521030 постачальник вів облік споживання теплової енергії в розрізі споживача за договором купівлі-продажу теплової енергії (договір) № 521030 від 13.04.2012, формував відповідні рахунки згідно із затвердженим тарифом на теплоенергію, що діяв у певний час.

11.10.2018 між ПАТ "Київенерго" (найменування змінене на АТ "К.Енерго") як кредитором та КП "Київтеплоенерго" як новим кредитором укладений договір № 601-18 про відступлення права вимоги (договір цесії), на умовах якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями)) як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів (п. 1.1 договору цесії).

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку №1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 до цього договору (п.1.2 договору відсутплення).

З укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку №1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором (п.1.3 договору цесії).

Згідно із додатком № 1 до договору цесії позивач прийняв право вимоги до відповідача на суму 1 731 423,34 грн за договором № 521030.

Листом від 08.04.2019 №1/5-521030 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги за договором № 601-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 та просив сплати наявний борг у сумі 1 731 423,34 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Частинами 1 і 2 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Крім того, кожна із сторін у зобов`язанні, як передбачено ч. 2 ст. 527 ЦК України, має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На підставі договору № 601-18 про відступлення права вимоги (цесії), КП "Київтеплоенерго" отримало від ПАТ "Київенерго" право вимоги до ТОВ "Водоканал-Сервіс" за заборгованістю у сумі 1 731 423,34 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження постачання теплової енергії за договором відповідачу та наявності заборгованості за договором № 521030 від 13.04.2012 за період з травня 2015 року до травня 2018 року позивачем як новим кредитором подано до суду корінці нарядів ПАТ "Київенерго" на включення та відключення опалення у період 2016 - 2018 років, які з боку споживача підписані частково; облікові картки; рахунок-фактуру № 521030/2019-9 від 30.09.2019 на суму 1 731 423,34 грн; акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2019 на суму 1 731 423,34 грн, підписаний з боку позивача; реєстр оплат по договору № 521030 від 13.04.2012 та інформацію про порядок нарахування та розрахунків за спожиту теплову енергію за договором № 521030 від 13.04.2012; довідки про стан розрахунків за договором № 521030 від 13.04.2012.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що докази надані позивачем, а саме копії корінців нарядів, облікові картки та довідка про стан розрахунку не є належними доказами.

Відповідно до п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 (в редакції станом на момент надання послуг).

Згідно із п. 40 Правил користування тепловою енергією облік обсягу споживання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Судом встановлено, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України на підтвердження відключення від теплопостачання житлових будинків, зазначених в додатках до договору № 521030 від 13.04.2012 , а тому у відповідача існує обов`язок у відшкодуванні вартості спожитої теплової енергії.

Також, судом досліджено довідку про стан розрахунків за спожиту теплоенергію відповідачем, з якої вбачається, що відповідачем здійснювались часткові оплати за теплову енергію, поставлену на підставі договору № 521030 від 13.04.2012, та за період прострочення оплати послуг з жовтня 2016 року по квітень 2018 року наявна заборгованість у розмірі 1 731 423,34 грн.

Відповідачем не спростовано належними, допустимими та достовірними доказами розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України відомостей щодо обсягів отриманої теплової енергії, нарахування боргу, а також здійснення оплат.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що передача ПАТ "Київенерго" даних щодо обліку, нарахування (розрахунків) за отриману (спожиту) відповідачем теплову енергію за договором № 521030 підтверджується наявним в матеріалах справи Актом № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли баз даних білінгових систем ПК "БіТек" та ПУ "Уніван-Термал".

Отже, надані позивачем облікові картки є паперовим відображенням баз даних білінгових систем ПК "БіТек" та ПУ "Уніван-Термал", які були передані ПАТ "Київенерго" до КП "Київтеплоенерго" на виконання умов договору цесії № 601-18.

З наявних в матеріалах справи облікових карток за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року вбачається обсяги та розмір поставленої у спірний період теплової енергії відповідачу.

Судом також враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19, від 16.02.2021 у справі № 910/17660/19).

Водночас, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем заперечень або претензії щодо кількості, якості чи вартості поставленої теплової енергії.

Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовувального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами першою та другою статті 9 вказаного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив, зокрема, з того, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані належні докази, які підтверджують облік спожитої ТОВ "Водоканал-Сервіс" теплової енергії, а також її вартість. За відсутності первинних документів, складених ПАТ "Київенерго", встановити кількість спожитої відповідачем теплової енергії та її вартість, а, отже, і наявність у відповідача боргу є неможливим.

Проте, у розгляді справи позивач послідовно зазначав про те, що наявність боргу у відповідача за договором підтверджується щомісячними обліковими картками, нарядами на включення теплопостачання за спірний період та інформацією (у вигляді таблиці) про порядок нарахування та розрахунків за спожиту теплову енергію, які сформовані на підставі відомостей, переданих позивачу за договором цесії.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до власної правової позиції, наведеної у постановах Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Відповідно до ст. 7 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не спростовано належними та достатніми доказами поставлені ним під сумнів обсяги спожитої теплової енергії та розрахунок позовних вимог, не надано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у своїх запереченнях позовних вимоги, колегія суддів вважає заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином, заборгованість ТОВ "Водоканал-Сервіс" перед КП "Київтеплоенерго" за споживання теплової енергії у гарячій воді за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року у сумі 1 731 423,34 грн належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахування того, що відповідачем порушені строки оплати наданих послуг, позивачем правомірно нараховані 3% річних та інфляційні втрати на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів зазначає, що стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 84 839,74 грн та 47 673,44 грн - 3% річних, розрахованих з грудня 2017 року по листопад 2018 року.

Оскільки позивачем заявлений позов в межах трирічного строку позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України, суд не вбачає підстав застосування наслідків спливу позовної давності за заявою ТОВ "Водоканал-Сервіс".

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, не з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 та прийняття нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача та користь позивача 1 731 423,34 основного боргу за договором № 521030 від 13.04.2012 за спожиту теплову енергію у гарячій воді, 84 839,74 грн інфляційні втрати та 47 673,44 грн - 3% річних.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/17658/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/17658/19 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс" (02232, м. Київ, проспект Маяковського Володимира, буд. 68, офіс 233; ідентифікаційний код 37880620) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421) заборгованість у розмірі 1 731 423,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 84 839,74 грн, 3% річних у розмірі 47 673,44 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 27 959,05 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 41 938,58 грн.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/17658/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз