ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Черкаси справа № 925/137/21

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Г.М. Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Пономаренка, 2

про стягнення 212288,73 грн заборгованості,

представники сторін участі в засіданні не брали.

АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району про стягнення заборгованості за договором № 1625/18-БО-36 від 23.10.2018 в розмірі 212288,73 грн, з яких:

130750,44 грн пені,

28208,37 грн 3% річних,

19838,94 грн інфляційних втрат,

20590,04 грн збитків за березень 2019,

12900,94 грн збитків за квітень 2019,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.02.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.03.2021 у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач, належно повідомлений про час і місце судового розгляду (розписка представника в поштовому повідомленні від 23.02.2021, а.с. 114), свого представника в засідання не направив, вимоги не заперечив, доказів проведеного розрахунку не надав. Відзив на позов чи пропозиції по врегулюванню спору до суду не надходили. Фактично вимоги ухвали суду відповідачем не виконані.

Позивач подав клопотання від 15.03.2021 №39/5-1999-21 про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та безпосередню участь представника у судовому засіданні.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Суд враховує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Адреси сторін в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресам, що вказані в реєстраційних документах сторін та у витягах з ЄДРПОУ.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

23.10.2018 між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник Позивач по справі), в особі заступника начальника департаменту керівника групи договірної роботи та реалізації природного газу Департаменту реалізації газу Романяка С.О., який діє на підставі довіреності від 29.12.2017 №14-263, та Комунальним підприємством теплових мереж Черкаського району (Споживач Відповідач по справі), в особі директора Лищенка В.А., що діє на підставі Статуту, було укладено договір постачання природного газу №1625/18 БО-36 (далі Договір, а.с. 16-25) на період 01 жовтня 2018 26 жовтня 2018.

31.10.2018 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36.

Відповідно п.4 додаткової угоди №1 до договору договір постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36 укладений Договір в частині проведення розрахунків діє до їх повного здійснення (а.с. 26).

05.11.2018 між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36 (а.с. 27-28) про продовження періоду постачання газу та зміну ціни газу.

Відповідно до п.3. додаткової угоди №2 до договору договір постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36 постачальник передає споживачу з 01.11.2018 по 30.11.2018 природний газ обсягом 81,000 м3.

Відповідно п.5. додаткової угоди №2 до договору договір постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36 ціна за 1000 м3 газу з 01.11.2018 становить 6235,52 грн, ПДВ 20%, усього до сплати 7482,61 грн.

03.12.2018 року між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до договору постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36 (а.с. 29-37).

Відповідно умов п.2.1. Договору постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 замовлений споживачем обсяг природного газу в кількості 808,000 м3.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 №1044 «Питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 було змінено тип компанії позивача та змінено його найменування, а саме: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

На виконання умов Договору Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 4 145 007,88 грн., що підтверджується щомісячними актами приймання-передачі природного газу:

від 30.11.2018,

від 31.12.2018,

від 31.01.2019,

від 28.02.2019,

від 31.03.2019,

від 30.04.2019 (а.с. 38-43).

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач здійснював несвоєчасно оплату за переданий газ та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

Відповідно Додаткової угоди №3 від 03.12.2018 в п.3.13. Договору постачання природного газу від 23.10.2018 року №1625/18 БО-36 внесені зміни:

- якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного природного газу на відповідний період більший від заявленого (запланованого), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п.5.7. договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 03.12.2018) тобто договірні збитки;

- якщо фактичний об`єм використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, то відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період тобто договірна неустойка.

Відповідно п.2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди від 03.12.2018 №3) постачальник передає споживачу:

у березні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 170,000 тис.м3,

у квітні 2019 в кількості 81,00 тис.м3.

Натомість обсяг фактично переданого природного газу в березні 2019 становить 80,002 тис.м3, в квітні 22,460 тис.м3, що підтверджується актами прийому - передачі від 31.03.2019 та від 30.04.2019 (а.с. 42-43).

Тобто, Відповідач у березні 2019 фактично відібрав з мережі та спожив природний газ, в обсязі меншому на 89,998 тис.м3, та в квітні 2019 в обсязі меншому на 58,540 тис.м3, ніж було узгоджено сторонами відповідно в п.2.1. Договору.

16.05.2019 та 05.06.2019 позивач направив на адресу відповідача Акти-претензії:

№26-1050-19 на суму 242,431,18 грн;

№26-1664-19 на суму 153311,20 грн., які були отримані відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень (а.с. 46-61).

Позивачем були направлені відповідачу листи щодо перерахунків по актам-претензії від 18.11.2019 №26/10-3578-19 на суму збитків 20590,04 грн., та від 22.11.2019 №26/10-4045-19 на суму збитків - 12900,94 грн. (а.с. 62-67).

Відповідно до розрахунків на підставі приписів п.п. 2.1., 3.13., 5.7. Договору постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36 розмір збитків неналежним виконанням відповідачем умов договору складає за березень 2019 20590,04 грн., за квітень 2019 12900,94 грн.

Збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення нарахувань на суму боргу з Відповідача. Позивач просить стягнути з Відповідача борг у загальній сумі 212288,73 грн., з яких:

130750,44 грн. пені;

28208,37 грн. 3% річних;

19838,94 грн. інфляційних втрат;

20590,04 грн. збитків за березень 2019;

12900,94 грн. збитків за квітень 2019;

та відшкодування судових витрат.

Відповідно до пункту 10.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних втрат встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідач вимоги не заперечив, відзиву не подав, пропозицій по врегулюванню спору не направив.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Сторони за договором (Позивач та відповідач) є самостійними юридичними особами та суб`єктами господарювання на ринку послуг в Україні, що підтверджено витягами з ЄДРПОУ. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки природного газу як різновид товару - на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18-БО-36 відповідає вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

За правовою природою Договір відповідає вимогам статей 712, 714 ЦК України, 264 ГК України, якими передбачено, що за договором поставки постачальник зобов`язується передати у встановлений строк товар (енергоносії) приєднаними мережами у власність покупця для використання його у підприємницькій або іншій діяльності, не пов`язаній з сімейним, домашнім або подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18-БО-36 та додаткові угоди до Договору не заперечені сторонами, не визнані судом недійсними та не розірвані в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно п. 6.1 оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач здійснив поставку природного газу, а Відповідач прийняв природній газ в об`ємі 553,961 тис. м3 на загальну суму 4 145 007,88 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

від 30.11.2018,

від 31.12.2018,

від 31.01.2019,

від 28.02.2019, від 31.03.2019,

від 30.04.2019 (а.с. 38-43) з підписами сторін та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості отриманих енергоносіїв (як різновиду товарної продукції) - не заявлено.

Суд вважає, що строк для оплати вартості за поставлений та спожитий відповідачем природний газ вже настав.

Суд враховує відсутність претензій Відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки газу чи іншого невиконання умов спірного договору. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 10 Розділу «II. Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил газопостачання, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання. Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу. При цьому постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 1 розділу VI цих Правил.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до умов п.п. 8.2. Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Відповідно Додаткової угоди №3 від 03.12.2018 п.3.13. Договору постачання природного газу від 23.10.2018 №1625/18 БО-36 викладено в новій редакції: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний використаного природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (п. 2.1. Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п.5.7. договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 03.12.2018), якщо фактичний об`єм використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (договірні збитки).

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу до сплати:

19838,94 грн інфляційних втрат за період прострочення з 01.12.2018 по 30.04.2019;

19838,94 грн пені за окремі періоди прострочення з 26.12.2018 по 25.12.2019;

28208,37 грн - 3% річних за користування чужими грошовими коштами за період прострочення з урахуванням періодів прострочення та фактичної оплати за розрахунковий період, які просить стягнути з відповідача;

20590,04 грн збитків за березень 2019,

12900,94 грн збитків за квітень 2019.

Сторонами укладено письмовий договір про забезпечення виконання умов основного договору у виді пені та санкцій та подовжено строк на звернення до суду з вимогами про стягнення пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних до 5 років розділ 10 договору, ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат грунтуються на приписах ст. 625 ЦК України про відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон».

Суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення 130750,44 грн пені, 28208,37 грн 3% річних, 19838,94 грн інфляційних втрат, 20590,04 грн збитків за березень 2019, 12900,94 грн збитків за квітень 2019 з відповідача, які підлягають до задоволення.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору. Відповідач не надав суду і свого контррозрахунку вимог. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом. Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін: (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 3184,33 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Пономаренка, 2, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

130750,44 грн пені, 28208,37 грн 3% річних, 19838,94 грн інфляційних втрат, 20590,04 грн збитків за березень 2019, 12900,94 грн збитків за квітень 2019 та 3184,33 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 22.03.2021

Суддя Г.М. Скиба