ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"23" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3557/20

За позовом: Фізичної особи підприємця Каткової Наталії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

До відповідача: Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРЮОФОПГФ - НОМЕР_3 )

про визнання вини, визнання дій незаконними та протиправними

Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники:
Від позивача: Каткова Н.А.;

Від відповідача: Воронюк М.О. на підставі ордеру серії ОД №688964 від 08.02.2021р.

Суть спору: Позивачка, Фізична особа підприємець Каткова Наталія Анатоліївна (далі - ФОП Каткова Н.А.), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі - В/ч НОМЕР_2 ) про визнання вини Тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 ; визнання дій за Протоколом №88 від 19.08.2020р. протиправними та не законними.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2021р., після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3557/20 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09.02.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2021р. відкладено підготовче засідання на 02.03.2021р.

11 лютого 2021р. до суду від позивачки надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, згідно прохальної частини якого позивачка просить збільшити позовні вимоги та викласти їх у такій редакції: визнати вину Тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 ; визнати дії за Протоколом №88 від 19.08.2020р. протиправними та не законними; визнати вимогу про стягнення банківської Гарантії незаконною.

Дійсно, відповідно до положеньп.2 ч.2 ст.46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, відповідно доп.3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Слід зауважити, що ГПК України, зокрема, ст.46 ГПК України, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Згідно п.3.11 зазначеної вище постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта, крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Як вже зазначалося вище, у позовній заяві, що надійшла до суду 11.12.2020р., ФОП Катковою Н.А. було заявлено до відповідача дві вимоги немайнового характеру: про визнання вини Тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 та про визнання дій за Протоколом №88 від 19.08.2020р. протиправними та не законними.

У клопотанні про уточнення позовних вимог позивачка фактично збільшила позовні вимоги шляхом їх доповнення ще одною вимогою немайнового характеру, а саме: визнати вимогу про стягнення банківської Гарантії незаконною. Отже, фактично мова йде про подання іншого позову, у зв`язку з чим клопотання позивачки про уточнення позовних вимог (вх.№3892/21 від 11.02.2021р.) не приймається судом до розгляду.

За таких обставин, у справі №916/3557/20 предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, що надійшла до суду 11.12.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/3557/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2021р.

Позивачка в ході розгляду справи по суті позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, що надійшла до суду 18.02.2021р.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 09.02.2021р.

Позивачка у справі зазначила, за результатами електронного аукціону найбільш економічно вигідною тендерною пропозицією було автоматично визначено тендерну пропозицію учасника ФОП Каткової Н.А., яка склала 770 000 грн.

Тендерним комітетом В/ч 3014 розглянуто тендерну пропозицію учасника (остаточна сума пропозиції - 770 000 грн) по процедурі відкритих торгів закупівлі товару «Жилет розвантажувальний» за ДК 021:2015-35810000-5 Індивідуальне обмундирування», що визнана найбільш економічно вигідною ФОП Каткова Наталя Анатоліївна (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та визнано переможцем процедури закупівлі. Повідомлення про намір підписати договір надіслано 17.07.2020р.

Посилаючись на положення ст.33 Закону України «Про публічні закупівлі», позивачка зазначає, що термін підписання договору до 06.08.2020р.

Згідно п.3 розділу 6 тендерної документації Замовника остаточна редакція договору закупівлі складається Замовником (В/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України) з урахуванням особливостей предмету закупівлі та результатів аукціону на базі проекту договору про закупівлю, що є додатком 2 до цієї тендерної документації, та надсилається переможцю у спосіб, обраний замовником. Переможець повинен підписати два примірники договору у строки, визначені п.2 «Строк укладення договору» цього розділу та у день підписання передати замовнику два примірними договору.

Позивачка зазначає, що зважаючи на те, що час для підписання договору спливав, а Замовник не направляв на її адресу проект договору для підписання, вона підписала проект договору, завантажений з електронного майданчика зі сторони постачальника та оприлюднений на торгівельному майданчику 31.07.2020р. Цього ж дня позивачка вислала в електронному варіанті підписний договір в сервісі «Вчасно».

04 серпня 2020р. Замовником (В/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України) було надіслано електронною поштою договір для підписання, який на виконання вимог п.3 розділу 6 тендерної документації, у той же день було підписано ФОП Катковою Н.А. та відправлено у двох екземплярах замовнику: 04.08.2020р. Укрпоштою, 05.08.2020р. Укрпоштою, 06.08.2020р. Новою поштою, що підтверджується відповідними доказами.

Як зазначає позивачка, на прохання Замовника, 04.08.2020р. вона направила на його адресу лист за №39 з проханням продовжити строк укладання договору. При цьому, як виявилося пізніше, Замовник вже прийняв рішення про продовження терміну підписання договору до 18.08.2020р., але позивачку про це не повідомив та надіслав на її адресу лист від 11.08.2020р. за №3/14/27-979 про надання пояснень щодо відмови від підписання договору. Зазначений лист ФОП Каткова Н.А. отримала 17.08.2020р. та вважає, що він суперечить дійсним положенням, адже, відповідач отримав від неї договір до 11.08.2020р. та враховуючи продовження терміну підписання договору до 18.08.2020р., у Замовника був час на підписання договору, але він цього не зробив.

19 серпня 2020р., згідно протоколу №88 засідання тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України (Замовник), тендерну пропозицію ФОП Каткової Н.А. було дискваліфіковано з підстави: «…переможець процедури закупівлі відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до тендерної документації або укладення договору про закупівлю», а також на підставі відхилення Замовник звернувся до АТ «БАГК СІЧ» з письмовою вимогою щодо сплати коштів на рахунок В/ч НОМЕР_2 у зв`язку із настанням випадку не підписання договору про закупівлю.

Як підтверджується листом АТ «БАГК СІЧ» від 28.09.2020р. за №2078/145-1, з ФОП Каткової Н.А. було стягнуто банківську гарантію у розмірі 12 041 грн 58 коп.

Позивачка незгодна з таким рішенням В/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом та просить суд визнати вину Тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 та визнати дії за Протоколом №88 від 19.08.2020р. протиправними та не законними.

У якості нормативного обґрунтування позову позивачка посилається на положення ст.638 Цивільного кодексу України та ст.208 Господарського кодексу України, а також на положення Закону України «Про публічні закупівлі» та зазначає, що ст.18 Закону України «Про публічні закупівлі» не обмежує права суб`єкта оскарження на звернення до суду без попереднього звернення до органу оскарження Антимонопольного комітету України, адже відповідно до ч.18 зазначеної статті скарги щодо укладених договорів про закупівлю та їх недійсності, у тому числі вимоги про відшкодування збитків суб`єкту оскарження внаслідок порушення цього Закону, розглядаються в судовому порядку.

Крім того, позивачка зазначає, що відповідно до положень ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, обмежують права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що виходячи з аналізу ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, обраний позивачем спосіб захисту, а саме: визнання вини відповідача та визнання незаконними та протиправними дій невідомих осіб не може призвести до настання реальних наслідків щодо відновлення можливого порушеного права позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту не призведе до будь-яких наслідків, за якими вона могла б відновити свої права, у разі встановлення наявності їх порушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, відповідач заважив, що дійсно, 11.06.2020р. В/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України було оголошено процедуру відкритих торгів за предметом закупівлі ДК 021:2015-35810000-5 «Індивідуальне обмундирування» (Жилет розвантажувальний) (Ідентифікатор закупівлі- UA-202-06-11-007079-с).

17 липня 2020р. Тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 ФОП Каткову Н.А. визнано переможцем процедури відкритих торгів за предметом закупівлі та надіслано переможцю повідомлення про намір укласти договір про закупівлю товару, яке оприлюднено на офіційному сайті https://prozorro/gov/ua/) відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідач зазначив, що відповідно до п.3 «Проект договору про закупівлю» Розділу 6 «Результати торгів та укладання договору про закупівлю» тендерної документації, переможець повинен підписати два примірники договору у строки, визначені п.2 «Строк укладення договору» цього розділу та у день підписання передати Замовнику два примірники договору. Не підписання переможцем договору та/або ненадання двох примірників цього договору у вказаний строк буде розцінено як відмова переможця від укладення договору про закупівлю, що спричиняє наслідки, передбачені п.5 цієї документації «Дії замовника при відмові переможця торгів підписати договір про закупівлю» цього розділу.

При цьому, як зазначає відповідач, у «Тендерній пропозиції» ФОП Катковою Н.А. було вказано, що вона, як учасник, має можливість та погоджується виконати вимоги Замовника та підписати договір про закупівлю із Замовником у строки визначені Законом України «Про публічні закупівлі», але, протягом 20 днів з дати прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю позивачкою не було надано два примірники підписаного договору про закупівлю з її боку та не було їх передано у день підписання Замовнику. Натомість, листом від 04.08.2020р. ФОП Каткова Н.А. просила продовжити термін для підписання договору. Листом від 11.08.2020р. В/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України строк для укладання договору було продовжено до 18.08.2020р., але і у цей період два примірники договору, підписані ФОП Катковою Н.А., на адресу Замовника не надходили. Враховуючи зазначене, згідно протоколу №88 від 19.08.2020р. засідання тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України (Замовник), тендерну пропозицію ФОП Каткової Н.А. було дискваліфіковано з підстави: «… переможець процедури закупівлі відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до тендерної документації або укладення договору про закупівлю».

Також відповідач зауважив, що у позовній заяві позивачка посилається на порушення її прав з боку замовника державної закупівлі під час проведення публічних торгів, отже, вважає, що Замовником порушено вимоги Закону України «Про публічні закупівлі». Відповідно до зазначеного Закону органом оскарження є Антимонопольний комітет України, суб`єктом оскарження є фізична чи юридична особа, яка звернулась до органу оскарження з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів з приводу рішення, дії чи бездіяльності замовника, що суперечать законодавству у сфері публічних закупівель і внаслідок яких порушено право чи законний інтерес такої особи.

Таким чином, відповідач вважає, що у разі, якщо ФОП Каткова Н.А. вважає себе особою, чиї права та інтереси було порушено замовником в ході проведення публічної закупівлі, або у разі незгоди з прийнятим рішенням, вона мала можливість звернутися до Антимонопольного комітету України зі скаргою на рішення Тендерного комітету, оформлене протоколом №88 від 19.08.2020р., у частині, у якій вона вважає, що її права було порушено.

Крім того, відповідач зауважив, що станом на даний час він не потребує обладнання, яке було предметом закупівлі та мало бути поставлено замовнику у строк до 31.12.2020р.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, судом встановлено, що, як вбачається з позовної заяви, ФОП Каткова Н.А. звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання вини Тендерного комітету В/ч НОМЕР_2 та визнання дій за Протоколом №88 від 19.08.2020р. протиправними та не законними.

Позовні вимоги ФОП Каткова Н.А. обґрунтовує порушенням відповідачем положень Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, щодо порушення порядку укладання договору, що призвело до дискваліфікації тендерної пропозиції ФОП Каткової Н.А із зазначенням у якості підстави : «… переможець процедури закупівлі відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до тендерної документації або укладення договору про закупівлю», а також до звернення Замовника до АТ «БАГК СІЧ» з письмовою вимогою щодо сплати коштів на рахунок В/ч НОМЕР_2 у зв`язку із настанням випадку не підписання договору про закупівлю.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За приписами ч.ч.2,3 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

При цьому, обраний спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав та інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019р. у справі №331/6927/16-ц.

Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Разом з тим, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Посилання позивачки у якості обґрунтування обраного способу захисту на п.10 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, згідно якого одним із способів захисту порушеного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, у даному випадку є безпідставним, адже, Тендерний комітет Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України не є органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування.

Слід зауважити, що правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад регулюються положеннями Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про публічні закупівлі» органом оскарження є Антимонопольний комітет України. Відповідно до п.30 зазначеної статті суб`єкт оскарження в органі оскарження (далі - суб`єкт оскарження) - фізична чи юридична особа, яка звернулася до органу оскарження з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів з приводу рішення, дії чи бездіяльності замовника, що суперечать законодавству у сфері публічних закупівель і внаслідок яких порушено право чи законні інтереси такої особи.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про публічні закупівлі» Антимонопольний комітет України як орган оскарження з метою неупередженого та ефективного захисту прав і законних інтересів осіб, пов`язаних з участю у процедурах закупівлі, утворює постійно діючу адміністративну колегію (колегії) з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії (колегій) ухвалюються від імені Антимонопольного комітету України.

Порядок діяльності постійно діючої адміністративної колегії (колегій) встановлюється відповідно до Закону України «Про Антимонопольний комітет України», якщо інше не встановлено цим Законом.

Скарга до органу оскарження подається суб`єктом оскарження у формі електронного документа через електронну систему закупівель. До скарги додаються документи та матеріали (за наявності) в електронній формі (у тому числі у вигляді pdf-формату файла), що підтверджують порушення процедури закупівлі або неправомірність рішень, дій або бездіяльності замовника.

У разі якщо орган оскарження за результатами розгляду скарги приймає рішення про задоволення або часткове задоволення такої скарги, залишає її без розгляду у випадку, якщо замовником відповідно до цього Закону усунено порушення, зазначені в скарзі, або приймає рішення про припинення розгляду скарги у випадку, якщо замовником відповідно до цього Закону усунено порушення, зазначені в скарзі, плата за подання скарги повертається суб`єкту оскарження, а в інших випадках - перераховується до Державного бюджету України.

Скарги, що стосуються прийнятих рішень, дій чи бездіяльності замовника, які відбулися після розгляду тендерних пропозицій, порядок якого передбачений частинами другою і дванадцятою статті 29 цього Закону, подаються протягом п`яти днів з дня оприлюднення в електронній системі закупівель протоколу розгляду тендерних пропозицій, у разі якщо оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі оприлюднюється відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону.

Скарги щодо укладених договорів про закупівлю та їх недійсності відповідно до цього Закону, у тому числі вимоги про відшкодування збитків суб`єкту оскарження внаслідок порушення цього Закону, розглядаються в судовому порядку.

Орган оскарження у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дня внесення скарги до реєстру скарг, повинен розмістити в електронній системі закупівель рішення про прийняття скарги до розгляду із зазначенням дати, часу і місця розгляду скарги або обґрунтоване рішення про залишення скарги без розгляду, або рішення про припинення розгляду скарги. В електронній системі закупівель автоматично оприлюднюються прийняті органом оскарження рішення та розсилаються повідомлення суб`єкту оскарження та замовнику.

За результатами розгляду скарги орган оскарження має право прийняти рішення: 1) про встановлення або відсутність порушень процедури закупівлі (у тому числі порушення порядку оприлюднення або неоприлюднення інформації про процедури закупівлі, передбаченої цим Законом); 2) про заходи, що повинні вживатися для їх усунення, зокрема зобов`язати замовника повністю або частково скасувати свої рішення, надати необхідні документи, роз`яснення, усунути будь-які дискримінаційні умови (у тому числі ті, що зазначені в технічній специфікації, яка є складовою частиною тендерної документації), привести тендерну документацію у відповідність із вимогами законодавства або за неможливості виправити допущені порушення відмінити процедуру закупівлі.

Орган оскарження за результатами розгляду скарги приймає обґрунтоване рішення, у якому зазначаються: 1) висновок органу оскарження про наявність або відсутність порушення процедури закупівлі; 2) висновок органу оскарження про задоволення скарги повністю чи частково або про відмову в її задоволенні; 3) підстави та обґрунтування прийняття рішення; 4) у разі якщо скаргу задоволено повністю або частково - зобов`язання усунення замовником порушення процедури закупівлі та/або відновлення процедури закупівлі з моменту попереднього законного рішення чи правомірної дії замовника.

Рішення органу оскарження набирають чинності з дня їх прийняття та є обов`язковими для виконання замовниками, особами, яких вони стосуються.

Якщо рішення органу оскарження, прийняте за результатами розгляду органу оскарження, не було оскаржене до суду, таке рішення має бути виконано не пізніше 30 днів з дня його прийняття органом оскарження.

Рішення органу оскарження може бути оскаржене суб`єктом оскарження, замовником до окружного адміністративного суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом 30 днів з дня його оприлюднення в електронній системі закупівель.

Дійсно, відповідно до ч.24 ст.18 Закону України «Про публічні закупівлі» право на оскарження не обмежує права суб`єкта оскарження звернення до суду без попереднього звернення до органу оскарження.

Але, на думку суду, в даному випадку належним способом захисту порушеного права може бути позов про визнання укладеним договору про закупівлю; визнання недійсним рішення Тендерного комітету Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, оформленого Протоколом №88 від 19.08.2020р., оскільки враховуючи вимоги чинного законодавства, позов про визнання вини Тендерного комітету Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та визнання дій за Протоколом №88 від 19.08.2020р. протиправними та не законними є неналежним способом захисту порушеного права і не призводить до поновлення порушеного права, а невірно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших, встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові втрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи підприємця Каткової Наталії Анатоліївни до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання вини Тендерного комітету Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та визнання дій за Протоколом №88 від 19.08.2020р. протиправними та не законними - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повний текст рішення складено 05 квітня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога