ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.04.2021 Справа № 914/835/21

Господарський суд Львівської області в складі судді Кітаєва С.Б., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», м.Львів

про видачу судового наказу за вимогою за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця Думич Романа Ростиславовича заборгованості за договором №398/цд/18-к про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів від 22.08.2018 року у розмірі 666,64 грн.

02 квітня 2021 року у Господарський суд Львівської області надійшла письмова заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи підприємця Думич Романа Ростиславовича заборгованості за договором №398/цд/18-к про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів від 22.08.2018 року у розмірі 666,64 грн, з якої: 568,01 грн. основного боргу, 61,74 грн. інфляційних втрат, 36,89 грн. 3% річних.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданій заяві заявлені вимоги, розмір яких не перевищує розміру, визначеного ст. 148 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

В порушення приписів п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу заявником зазначено невірний ідентифікаційний код боржника.

Так, заявником вказано ідентифікаційний код боржника - 35429502. В той час, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що даний код належить заявнику «ТзОВ «Грінера Україна».

За змістом п. 1 ч. 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінера Україна" про видачу судового наказу подана з порушенням приписів вимог статті 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Положеннями ч.2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Поряд з цим, положеннями ГПК України не передбачено можливість повторного використання у наказному провадженні одного і того ж платіжного документа про сплату судового збору.

За змістом ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись п. 2 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Грінера Україна" у видачі судового наказу за заявою про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Суддя С.Б. Кітаєва