РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2021Справа № 910/17759/20

За позовомКомунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фігаро"
простягнення 60279,87 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаЦимбаліст В.В.;
від відповідачане з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фігаро" 60279,87 грн, з яких 58773,94 грн - заборгованості з орендної плати та 1505,93 грн - заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов типового договору оренди нежитлового приміщення №142-04 від 27.04.2004 в частині оплати орендної плати за період з 01.11.2015 по 31.10.2020 та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2016 по 31.10.2020 за фактичне користування орендованим майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020, судом відкрито провадження у справі №910/17759/20; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 вирішено розгляд справи №910/17759/20 проводити в судовому засіданні з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25.03.2021.

У судове засідання 25.03.2021 з`явився представник позивача, надав суду пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 25.03.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином з приводу чого суд зауважує наступне.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала про відкриття провадження у справі №910/17759/20 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03191, місто Київ, вул.Лятошинського, будинок 4.

Однак, конверт з ухвалою Господарського суду міста Києва був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відмовився".

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення на поштовому конверті відмітки: "адресат відмовився" за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення останньому відповідної ухвали суду.

Крім того відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 19.11.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відзиву на позов відповідач не подав.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 25.03.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.04.2004 між Голосіївською районною у місті Києві радою, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фігаро", як орендарем, укладено типовий договір оренди нежитлового приміщення №142-04 (надалі - договір), у відповідності до умов якого на підставі рішення Голосіївської районної в місті Києві ради від 25.03.2004 №24/05 п.2.9 та ордеру №137-04 від 27.04.2004 орендодавець передає, а орендар приймає в користування на умовах оренди нежитлове приміщення, яке є комунальною власністю територіальної громади Голосіївського району м.Києва, знаходиться за адресою: вул.Лятошинського, 4 і розташоване на І поверсі (сходи), площею 5,1 кв.м, використовується для розміщення перукарні (п.1.1).

Згідно із п.п.2.5, 2.14, 2.16 договору всі витрати по утриманню та обслуговуванню приміщень, здійснюються орендарем за свій рахунок. Орендар бере участь у спільних для всього будинку та прибудинкової території витратах, пов`язаних з його експлуатацією та ремонтом - пропорційно площі орендованих приміщень. При достроковому закінчені дії договору або після закінчення його терміну дії, за умови відсутності згоди сторін на його продовження, орендар зобов`язаний у 15-денний строк здати приміщення по акту експлуатуючій організації з усіма зробленими поліпшеннями, які не можна відокремити без шкоди для приміщення. Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, комунальні послуги та інші видатки, зазначені у цьому договорі та передбачені нормативними актами чинного законодавства.

Підставою для припинення нарахування орендних платежів по цьому договору є акт передачі орендованого приміщення орендодавцеві. Орендна плата сплачується орендарем по день фактичної передачі приміщення по акту (п.2.21 договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.3, договору розмір орендної плати встановлюється орендодавцем згідно рішення сесії від 25.12.2003 №21/08 Голосїївської районної у м.Києві ради в розмірі: 138,53 грн (без ПДВ) (додаток 1). Розмір місячної орендної плати визначається шляхом коригування орендної плати на індекс інфляції з моменту укладання договору оренди. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 15 числа поточного місяця та перераховується на зазначений розрахунковий рахунок.

По закінченні терміну дії цього договору орендна плата та інші платежі (комунальні послуги, експлуатаційні витрати, відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням земельної ділянки) сплачуються орендарем по день фактичного звільнення приміщення включно. Орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцеві витрати, пов`язані з утриманням земельної ділянки. Розмір відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням земельної ділянки, визначається згідно додатку 2 до договору оренди. Не включаються до суми орендної плати і сплачуються окремо: витрати на транспортування теплової енергії від джерел теплопостачання, відшкодування витрат по використанню води, комунальні послуги, податок на додану вартість в розмірі та порядку встановленому чинним законодавством (п.п.3.10, 3.13, 3.15 договору).

Термін дії договору встановлюється з 27.04.2004 до 27.04.2007. Після закінчення терміну, зазначеного в п.5.1 договір оренди припиняє свою дію. З метою продовження строку дії даного договору орендар повинен у встановленому порядку звернутись до орендодавця із заявою про укладення договору на наступний період (п.п.5.1, 5.2 договору).

Відповідно до додаткової угоди від 01.10.2006 до договору сторони погодили, що орендна плата з 01.10.2006 по приміщенню в будинку №4 по вул.Лятошинського, площею 5.1 кв.м становить 215,45 грн в місяць, розмір орендної плати за перший та кожний наступний місяць визначається шляхом корегування на індекс інфляції за період з моменту укладання договору оренди або перегляду орендної плати на індекс інфляції за поточний місяць, нарахування орендної плати припиняється на підставі акту прийому-передачі по день фактичного звільнення приміщення, після закінчення терміну, зазначеного в п.5.1 типового договору оренди нерухомого майна, цей договір припиняє свою дію, з метою продовження строку дії даного договору орендар повинен у встановленому порядку звернутись до орендодавця з заявою про укладання договору на наступний період, в разі відмови орендодавця продовжити термін оренди, орендар повинен звільнити приміщення згідно умов п.2.14 цього договору.

Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 нежитлове приміщення за адресою вул.Лятошинського, 4 загальною площею 481,20 кв.м закріплено за Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" на праві господарського відання та передано позивачу по акту приймання-передачі основних засобів від 30.11.2011. У зв`язку з цим позивач зазначає, що з 30.11.2011 до нього перейшло право господарського відання нежилих приміщень в будинку по вул.Лятошинського, 4, і з 30.11.2011 відповідач мав сплачувати орендну плату на рахунок позивача.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, за твердженнями позивача, виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати платежів за типовим договором оренди нежитлового приміщення №142-04 від 27.04.2004 за час фактичного користування орендованим майном, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача відповідної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами типовий договір оренди нежитлового приміщення №142-04 від 27.04.2004 є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом ст.762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було нараховано до сплати у період з 01.11.2015 по 31.10.2020 плату за фактичне використання майна на суму 58773,94 грн та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2016 по 31.10.2020 на суму 1505,93 грн.

Порядок сплати орендної плати та інших платежів за типовим договором оренди нежитлового приміщення №142-04 від 27.04.2004 визначено у розділі 3 цього правочину.

За змістом п.3.10 договору по закінченню терміну дії цього правочину орендна плата та інші платежі (комунальні послуги, експлуатаційні витрати, відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням земельної ділянки) сплачуються орендарем по день фактичного звільнення приміщення включно.

Позивачем не заперечується, що договір припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який цей договір був укладений. В якості доказу фактичного використання відповідачем об`єкту оренди після закінчення строку дії договору, позивачем долучено до матеріалів справи акт про фактичне використання нежилих приміщень у будинку №4 по вул. Лятошинського, 4 від 30.11.2011, за змістом якого нежилі приміщення загальною площею 5,1 кв.м використовуються відповідачем без відповідних розпорядчих документів.

В той же час, на думку суду, зазначений документ не є належним та допустимим доказом, який підтверджує використання відповідачем об`єкту оренди за договором саме у спірний період - з 01.11.2015 по 31.10.2020.

Інших доказів, які б підтверджували фактичне використання відповідачем нежитлового приміщення за адресою: вул.Лятошинського, 4, розташованого на І поверсі (сходи), площею 5,1 кв.м (для розміщення перукарні) у спірний період позивачем суду не надано, а отже, останнім не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для стягнення з відповідача орендної плати та компенсації витрат за користування земельною ділянкою у визначеному орендодавцем розмірі.

За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фігаро" про стягнення орендної плати на суму 58773,94 грн у період з 01.11.2015 по 31.10.2020 та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у період з 01.01.2016 по 31.10.2020 на суму 1505,93 грн не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.03.2021

Суддя Ю.М.Смирнова