УХВАЛА

05.04.2021Справа № 910/4938/21

Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши

позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи"Київоблгаз"

до 1) Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

2) Акціонерного товариства "Банк Альянс"

про зобов`язання виконувати умови договорів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Банк Альянс», у якому просить:

- зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» виконувати умови договору комплексного банківського обслуговування від 16.08.2017 № 7660-50;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Банк Альянс» виконувати умови договору банківського рахунку від 09.07.2020 № 47S810-8991-20.

Приписами п. 2. ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Положеннями частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. При цьому зміст наведеної норми свідчить про можливість, а не про обов`язковість об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який є одночасно способом захисту порушеного права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Відтак, дозволяється об`єднувати вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Отже, можна об`єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами. Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві не лише вимоги до одного відповідача, а й вимоги до кількох відповідачів за умови, що ці вимоги пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Саме встановлення господарським судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

У даному випадку, позивачем заявлено дві окремі вимоги до двох різних відповідачів щодо зобов`язання виконувати договори, які укладено між позивачем та відповідачем 1 та позивачем і відповідачем 2.

Тобто, позивачем в одній позовній заяві об`єднано вимоги, що пов`язані з невиконанням різними юридичними особами двох окремих договорів, у зв`язку з чим для встановлення обставин справи при розгляді такої позовної заяви судом має бути досліджено кожен із договорів (їх істотні умови, чинність, обставини невиконання чи неналежного виконання сторонами), а, також, досліджено подані сторонами докази в контексті їх впливу на спірні правовідносини щодо кожного з указаних договорів.

Отже, підставами виникнення спірних правовідносин є два окремі договори, за якими у їх сторін виникають різні за обсягом та змістом зобов`язання, що у свою чергу породжують різні взаємні права та обов`язки. Крім того, вказані договори різняться суб`єктним складом.

Суд зазначає, що спільний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме встановленню усіх обставин справи, з`ясуванню спірних правовідносин сторін, оскільки позов подано на підставі двох різних договорів, кожен з яких має окреме коло фактичних обставин спору та доказів, які необхідно буде дослідити окремо, здійснити аналіз кожного окремого договору та надати їм правову оцінку.

У даному випадку, під час розгляду справи підлягають встановленню судом обставини щодо невиконання відповідачами кожного договору окремо, у зв`язку з чим має бути надана правова оцінка договорам з точки зору правової природи укладених договорів, і у свою чергу при вирішенні вимог, що виникли з договорів, суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по двом різним договором, встановити наявність обставин підтвердження заявлених позовних вимог кожним договором окремо.

При цьому, сам факт того, що позивач є стороною обох договорів жодним чином не свідчить про наявність підстав для спільного розгляду вимог, що не пов`язані їх підставами виникнення.

Разом з тим, пред`явлені позивачем вимоги не є основною та похідною, а задоволення одної вимоги, у свою чергу, не залежить від вирішення іншої.

Таким чином, враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов до висновку про неможливість застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого дана позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву та додані до неї документи повернути Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз».

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева