ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3448/20

Господарський суд Київської області, у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» (08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул.. Пономарьова 1, код 24222805)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» (15582, Чернігівська обл., Чернігівський район, с. Рівнопілля, Гостомельське шосе, 14, код 36806090);

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» (14000, м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 7, код 41929085)

про визнання недійсними договорів щодо нерухомого майна та застосування наслідків індикаційного позову

встановив:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» про визнання недійсними договорів щодо нерухомого майна та застосування наслідків віндикаційного позову.

26.03.2021 до Господарського суду Київської області директором позивача подано заяву про забезпечення поданого ТОВ НВП «Водполімер» позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» про визнання недійсними договорів щодо нерухомого майна та застосування наслідків віндикаційного позову.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити наведений позов, а саме:

- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підпри ємців та громадських формувань, - визначеним у пункті 5 ч. І ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадсь ких формувань», - здійснювати державну реєстрацію припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» () в результаті її ліквідації;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна номер 05, під назвою «Адміністративно-виробничий комплекс з підсобно-господарськими спорудами», площею 1005,2 м2, розташований за адресою: м. Бориспіль вул. Запорізька, 14-а.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач-2 (до якого перейшло майно) та відповідач-1 з метою приховання слідів протиправності набуття майна вчиняють дії по ліквідації товариства, що надасть їм змогу припинити існування суб`єктів спірних правовідносин, відповідно і уникнути відповідальності.

Крім того, позивач зазначає, що незастосування судом щодо відповідача-1 запобіжних заходів проти припинення його статусу як юридичної особи, може призвести до того, що у випадку задоволення позову, господарський суд не зможе забезпечити можливість виконання свого рішення в частині відшкодування судових витрат.

У зв`язку з чим, позивач просить заборонити державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР».

Також, позивач зазначає, що відповідачем-1 було перепродано незаконно набуте майно за договором купівлі-продажу від 13.02.2018 року № 454 на користь ТОВ «Ріелті Естейт» з метою перешкодити належному власникові повернути майно, яке незаконно вибуло з його власності. У зв`язку з чим, позивач просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна номер 05, під назвою «Адміністративно-виробничий комплекс з підсобно-господарськими спорудами», площею 1005,2 кв.м, розташований за адресою: м. Бориспіль вул. Запорізька, 14-а.

Позивач зазначає, що невжиття судом наведених заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Виходячи з положень ст.ст. 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Предметом спору по справі № 911/3448/19 є визнання недійсним Договору іпотеки об`єкта промислової нерухомості під назвою «Адміністративно-виробничий комплекс з підсобно-господарськими спорудами», площею 1005,2 кв.м, розташованого у м. Борисполі та застосування щодо цього майна наслідків віндикаційного позову (витребування власником спірного об`єкту нерухомості від поточного незаконного власника ТОВ «Ріелті- Естейт»).

З огляду на зазначене, суд пришов до висновку, що вимога про заборону державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи щодо товариства з обмеженою відповідальністю «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» суперечить ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, не пов`язана з предметом спору і не є співмірною із заявленими позовними вимогами.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна номер 05, під назвою «Адміністративно-виробничий комплекс з підсобно-господарськими спорудами», площею 1 005,2 кв.м., розташований за адресою: м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14-а, суд зазначає наступне.

Так, при обґрунтуванні необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, позивач вказує на ймовірність перепродажу такого майна, що призведе до утруднення виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

На підтвердження вказаних у заяві про забезпечення позову обставин, позивач зазначив, що надав відповідні докази разом з заявою про забезпечення позову від 25.01.2021.

Дослідивши вказані докази, долучені до заяви про забезпечення позову від 25.01.2021, суд вважає їх недостатніми для підтвердження припущень щодо можливого перепродажу нерухомого майна, тобто не зазначено достатньо обґрунтованих та підтверджених відповідними доказами фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість перепродажу майна та утруднення виконання рішення суду без підтвердження такого припущення доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» про забезпечення позову у справі № 911/3448/20 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» про забезпечення позову у справі № 911/3448/20 залишити без задоволення.

Ухвала складена та підписана 29.03.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак