ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2438/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 (суддя суду першої інстанції: Лічман Л.В., дата і місце постановлення рішення: 22.12.2020 (повний текст складено та підписано 04.01.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/2438/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО "МЕЛЬНИЦА"

до фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича

про стягнення 93130,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО "МЕЛЬНИЦА" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича 93130,88 грн суми збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 позов задоволено частково; стягнуто з фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО "МЕЛЬНИЦА" 14000,00 грн. збитків, 315,99 грн. судового збору; у решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що у ТОВ "СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО "МЕЛЬНИЦА" наявні майнові авторські права на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ».

Суд першої інстанції зазначив, що частини аудіовізуального твору «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ», а саме персонажі «ЛУНТІК» та «МІЛА», використані окремо від твору, теж підлягають охороні відповідно до Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Враховуючи факт реалізації ФОП Діденком О.В. товару із зображеннями самостійних частин аудіовізуального твору «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ» за відсутності дозволу позивача на відтворення зображень персонажів «ЛУНТІК» та «МІЛА» на товарі, реалізованому відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО «МЕЛЬНИЦА» має право на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих незаконними діями ФОП Діденко О.В.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції керувався не допущенням можливості надмірного збагачення позивача.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20.

Підставою для скасування рішення апелянт визначає недоведеність наявності збитків у Позивача внаслідок розповсюдження апелянтом контрафактного товару.

Апелянт також посилався на те, що оскаржуване рішення не відповідає принципам розумності та справедливості.

Апелянт зазначає, що спірний товар було придбано останнім у компанії, яка мала виключні права на реалізацію продукції з використанням зображення персонажів з аудіовізуального твору «Лунтік і його друзі».

Апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 та відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО "МЕЛЬНИЦА".

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2438/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20 - залишено без руху; встановлено фізичній особі-підприємцю Діденку Олександру Вікторовичу строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз'яснено фізичній особі-підприємцю Діденку Олександру Вікторовичу, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

22.02.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Діденко О.В. надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було додано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 поновлено фізичній особі-підприємцю Діденко Олександру Вікторовичу строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20; вирішено розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.03.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20.

24.03.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО "МЕЛЬНИЦА" надійшов відзив на апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20.

Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Діденко Олександра Вікторовича, рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 року у справі №916/2438/20 залишити без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копію ухвали суду від 22.02.2021 про відкриття апеляційного провадження позивач отримав - 01.03.2021, а відповідач отримав - 03.03.2021.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З прокатного посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії від 21.11.2006 № 214057306, вбачається, що кіновідеофільм «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ» випущено в Російській Федерації у 2006, права на фільм належать ТОВ «СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО «МЕЛЬНИЦА» на строк дії авторського права на фільм.

За змістом посвідчення національного фільму Міністерства культури Російської Федерації від 14.04.2005 № 10998 з визначеним строком дії - безстроково продюсером анімаційного фільму «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ» є ТОВ «СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО «МЕЛЬНИЦА».

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, учасниками якої є Україна та Російська Федерація, передбачено, що документи, видані або засвідчені закладом або спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, приймаються на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядаються як офіційні документи, мають на території інших держав - учасниць Співдружності доказову силу офіційних документів.

З огляду на викладене та текст названих вище документів, які є доказами в розумінні українського законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у ТОВ «СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО «МЕЛЬНИЦА» майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ».

27.02.2020 в магазині «КАНСБУК», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 30, підприємницьку діяльність в якому здійснює ФОП Діденко О.В., представнику ТОВ «СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО «МЕЛЬНИЦА» реалізовано на суму 12,60 грн. товар «КАРТОН ЦВЕТ А4» із зображеннями самостійних частин аудіовізуального твору «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ» персонажів «ЛУНТІК» та «МІЛА», доказом чого являються відеофіксація закупки, товарний чек та роздруківка з платіжного терміналу банку.

Відповідач ФОП Діденко О.В. факт реалізації ним товару не заперечує.

Відповідно до ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

В п.1 ч.1 ст.433 ЦК України визначено, що об'єктами авторського права є твори, а саме, зокрема, аудіовізуальні твори.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» «аудіовізуальний твір» - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Відповідно до ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 та п.п.1,10 ч.3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Частиною 1 ст.31 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Відповідно до абз.1, п.п. «г» абз.2 ч.1 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст.50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду.

Згідно ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України збитками, зокрема є: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування завданих збитків потрібна наявність складу відповідного господарського правопорушення, в т.ч.: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність не настає.

У даному випадку у діях відповідача наявна протиправна поведінка, оскільки ФОП Діденком О.В. порушив виключні майнові права ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница», шляхом розповсюдження (продажу, реалізації) контрафактного товару з зображенням персонажів мультиплікаційного серіалу «Лунтік і його друзі», які є частинами цього аудіовізуального твору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»:

примірник твору - копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі;

контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав;

Виходячи з зазначених норм товар, що реалізовувався відповідачем, має статус контрафактного, так як має в своїй структурі примірники творів, належних виключно позивачу, який в свою чергу не надавав відповідачу дозволу на використання, ні самого аудіовізуального твору «Лунтік і його друзі», ні його самостійних частин, зображення персонажів «Лунтік» та «Міла».

Тому факт розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактного товару є порушенням прав позивача в рамках п.п. а), б) ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», згідно яких, порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону, з урахуванням умов використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону.

Також згідно п. 27 Постанови Пленуму ВГСУ № 12 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», особа, що розповсюджує примірники, в яких відображено об'єкти авторського права без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення законодавства про авторське право і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договором з третіми особами.

Щодо розрахунку завданих збитків, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів вважає, що розрахунок матеріальної шкоди (збитків), заподіяної правовласнику - ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» унаслідок неправомірного використання елементів аудіовізуального твору «Лунтік і його друзі», необхідно здійснювати шляхом розрахунку упущеної вигоди, тобто доходу, якого правовласник міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено.

У зв'язку з тим, що відомості про фактичний товарооборот продукції з неправомірно нанесеним зображенням, первинні, зведені та звітні документи щодо отримання фактичного доходу за реалізацію такої продукції у матеріалах справи відсутні, упущена вигода визначається на підставі інформації про мінімально можливий розмір доходу, що мав отримати правовласник за звичайних обставин.

Відповідно до Договору про надання Ліцензії на використання фільму від 01.01.2017 року ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» (Ліцензіар) надала ТОВ «Той-Хауз» (Ліцензіату) виключну Ліцензію на використання фільму «Лунтік та його друзі».

Згідно п. 1.1. Договору «Ліцензія» - право на використання Фільму згідно п. 3.1. Договору, що видається Ліцензіаром Ліцензіату.

Згідно п. 1.4. «Ліцензійна територія» - територія усіх країн світу.

Пунктом 3.1. вищевказаного Договору Ліцензіар надає Ліцензіату Ліцензію на використання Фільму такими шляхом, як на використання назви фільму, персонажів фільму і фрагментів з фільму, в тому числі використання персонажів при виробництві та розповсюдженні продукції (право на торгівлю супутньою продукцією), і постановці видовищних заходів на Ліцензійній території з моменту вступу в силу цього Договору і на весь термін дії виключного права на Фільм.

На використання Фільму та/або персонажів фільму шляхом доведення до загального відома, тобто використання Фільму та/або персонажів фільму таким чином, що будь-яка особа може отримати доступ до них з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором з моменту набрання чинності цим договору і на весь термін дії виключного права на Фільм.

Пунктом 3.2. Договору ТОВ «Той-Хауз» вправі передавати на використання Ліцензії на Фільм третім особам (Субліцензіатам) на виключній або невиключній основі (укладати субліцензійні договори) в межах Ліцензійного строку та Ліцензійній території в межах умов, встановлених справжнім Договором.

Додатком №1 до Договору від 01.01.2017 про надання Ліцензії на використання Фільму укладеного між ТОВ «Студия анимационного кино «Мельника» (Ліцензіар) та ТОВ «Той- Хауз» (Ліцензіат) узгоджено, що за використання Ліцензії винагорода Ліцензіара становить 50% (п'ятдесят відсотків) від доходу Ліцензіата ( п. 1 Додатку).

Відповідно до Ліцензійного договору №03/10/2017 від 25 жовтня 2017 року про надання невиключної ліцензії укладеного між ТОВ «Той Хауз» (Ліцензіар) та ТОВ «Симбат» (Ліцензіат), предметом якого є надання Ліцензіаром Ліцензіату невиключної ліцензії па використання в продукції охоронюваних елементів Фільмів на узгодженій Території і в узгоджений Термін, а Ліцензіат зобов'язується виплачувати Ліцензіару винагороду, передбачену цим Договором.

Відповідно до вищевказаного ліцензійного Договору сторони домовилися про те, що для цілей цього Договору нижченаведені терміни означають наступне:

- «Фільм» - дитячий анімаційний серіал «Лунтик і його друзі», який с об'єктом авторського права та охороняється відповідно до цивільного законодавства РФ. зокрема частиною IV ГК РФ (виробництво ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница», Росія, рік виробництва 2006-2014);

- «Виробник» - ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница»;

- «Охоронювані елементи Фільмів» - юридично значимі охоронювані елементи Фільмів такі як назви Фільмів, імена/найменування персонажів Фільмів, Лунтік, Бджоленя, Кузя, Міла, Пупсень, Вупсень, Корній Корнійович, Мудрий Піскар, Мураха та інші: образи/зображення персонажів Фільму;

- «Ліцензія» - невиключна ліцензія на використання охоронюваних елементів Фільм) способом та в об'ємі, передбаченим цим Договором, на узгодженій території та в межах узгодженого строку;

- «Територія» - Російська Федерація, Україна, Казахстан, Білорусь, Азербайджан, Узбекистан. Туркменістан, Грузія. Вірменія. Таджикистан. Киргизстан, Молдавія:

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Ліцензійного договору Ліцензіар надає Ліцензіату ліцензію на використання в продукції (Додаток № І до цього Договору) охоронюваних елементів Фільмів на узгодженій Території та в узгоджений строк, а Ліцензіат зобов'язується виплачувати Ліцензіару винагороду, передбачену цим Договором.

На підставі Ліцензії і з дотриманням умов, передбачених в додатках до цього Договору, Ліцензіат має право використовувати охороняються елементи Фільмів наступними способами:

- розповсюджувати Продукцію, виготовлену з використанням охоронюваних елементів Фільмів.

Пунктом 3.1. Ліцензійного договору встановлено, що за надання Ліцензії на умовах цього Договору Ліцензіат зобов'язується виплачувати Ліцензіару винагороду. Розмір винагороди або порядок її визначення, а також строки та порядок виплати визначаються Сторонами в Фінансовій угоді, яка є Додатком № 2 до цього Договору.

Додатком №2 до Ліцензійного договору №03/10/2017 від 25.10.2017 року між Ліцензіаром ГОВ «Той-Хауз» та Ліцензіатом ТОВ «Симбат» було погоджено фінансову угоду №1.

Пунктом 5 Фінансової угоди №1 встановлено, що в рахунок ліцензійної винагороди на період дії цієї угоди Ліцензіат зобов'язаний сплатити Ліцензіару мінімальну гарантовану суму (мінімальну гарантію) в розмірі 498 960 (чотириста дев'ятсот вісім тисяч дев'ятсот шістдесят) рублів 00 копійок. Встановлена в цій угоді мінімальна гарантія зменшенню не за яких умов не підлягає.

Аналізуючи вищезазначені ліцензійні договори, з урахуванням п. 1. Додатку №1 до Договору від 01.01.2017 року про надання Ліцензії на використання Фільму, укладеного між ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» (Ліцензіар) та ТОВ «Тов-Хауз» (Ліцензіат), Ліцензіар отримує мінімальну гарантовану ліцензійну винагороду, яка не підлягає зменшенню за жодних умов, за використання фільму «Лунтік і його друзі» та його окремих охоронюваних елементів (ім'я персонажів, образ персонажів) у розмірі 249 480,00 рублів (50% від прибутку Ліцензіата ТОВ «Той-Хауз»). З урахуванням валютного курсу Національного банку України на час подання позовної заяви дана сума становила 93 130,88 грн.

Однак, при визначенні суми збитків, судом першої інстанції було правомірно враховано незначний розмір доходу (12,60 грн, до складу якого входить собівартість та прибуток), одержаного відповідачем внаслідок вчинення правопорушення, та відсутність доказів того, що ФОП Діденко О.В. допускав подібні порушення в минулому.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оплата в сумі ціни позову до врегулювання спірних правовідносин в повному обсязі застосована бути не може, адже вона передбачена для значно більшого кола прав, країн та персонажів, ніж використано відповідачем (останнім одноразово реалізовано товар з використанням двох персонажів на території одного міста України).

Колегія суддів також зазначає, що фінансова угода № 1 до ліцензійного договору від 25.10.2017 № 03/10/2017, в якій названо розмір винагороди, на теперішній час не діє, а, отже, не відображає точно упущений дохід ТОВ «СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО «МЕЛЬНИЦА» станом на 2020 рік, однак це не позбавляє позивача права на стягнення збитків, оскільки доказів того, що використання персонажів аудіовізуального твору «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ» стало безкоштовним, відповідачем не представлено.

Керуючись викладеним вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за даних обставин, сума понесених позивачем збитків становить 14000,00 грн.

Вищенаведені обставини справи спростовують посилання апелянта на недоведеність наявності збитків у Позивача внаслідок розповсюдження Апелянтом контрафактного товару.

З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить до висновку, що неправомірні дії ФОП Діденко О.В. призвели до нанесення збитків ТОВ «СТУДИЯ АНИМАЦИОННОГО КИНО «МЕЛЬНИЦА».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 14 000,00 грн.

Посилання апелянта на те, що оскаржуване рішення не відповідає принципам розумності та справедливості, не приймається колегією суддів до уваги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було враховано незначний розмір доходу відповідача та одноразовий факт порушення, і винесено рішення з урахуванням загальних принципів, на які посилається апелянт, у зв'язку з чим стягнуто лише 14 000,00 гривень, замість 93 130,88 грн.

Посилання апелянта на те, що спірний товар було придбано останнім у компанії, яка мала виключні права на реалізацію продукції з використанням зображення персонажів з аудіовізуального твору «Лунтік і його друзі», а відповідним доказам не було надано оцінку судом першої інстанції, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Апелянт посилався на наступні документи:

1.Субліцензійний договір №20/02/2015 від 20 лютого 2015 року. Сторонами наведеного договору виступає ТОВ «Гуд Поинтс» («Ліцензіат») та ТОВ «Ан Гро Плюс» («Субліцензіат»). Відповідно до додатків 1, 2, Субліцензійного договору №20/02/2015 від 20 лютого 2015 року сторони погодили наступне найменування та різновид продукції:

- набір ігрових карток (Серія «Луна Школа»/Лунтікова школа);

- набір для творчості аплікації (серія «Луна Школа»/Лунтікова школа»);

- лото (серія «Луна Школа»/Лунтікова школа);

- картонні пазли (серія «Луна Школа»/Лунтікова школа).

2.Договір поставки друкованої продукції №15/01 - 5 від 15 січня 2007 року.

Сторонами наведеного договору є ПП «Ан Гро Плюс» («Постачальник») та покупець Діденко Лілія Валеріївна.

Відповідно до п. 3.2. Покупець зобов'язується сплатити за поставлену друковану продукцію визначені в накладних грошові кошти шляхом їх перерахування на поточний рахунок Постачальника протягом 120 днів з момент отримання друкованої продукції.

Надалі ПП «Ан Гро Плюс» було змінено організаційно правову форму на ТОВ «Ан Гро Плюс».

Наведений договір не підтверджує отримання ФО-П Діденко Лілією Валеріївною продукції (видаткових, транспортних накладних, примірників продукції і т.д.), що вироблялась та реалізовувалась ТОВ «Ан Гро Плюс» у 2015 році відповідно до Субліцензійного договору №20/02/2015 від 20 лютого 2015 року.

Наведений договір не підтверджує тієї обставини, що спірний товар «Картон цвет A4» було вироблено та введено в цивільний обіг на умовах Субліцензійного договору №20/02/2015 від 20 лютого 201 5 року.

3. Договір №07/07-8 комісії на продаж від 01.01.2010 року.

Наведений договір свідчить про юридичний факт укладання між комісіонером ТОВ «СКАДІ РК» та комітентом ПП «Ан Гро Плюс» договору комісії, відповідно до якого комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента вчинити від свого імені одну або декілька угод щодо продажу друкованої продукції на умовах викладених договором за узгоджену винагороду.

4. Видаткова накладна №SKD: 100:23947114 від 18.11.2015.

За змістом накладної можна встановити, що ТОВ «СКАДІ РК» було поставлено одержувачу ФО-П Діденко Лілії Валеріївні наступні товари, що містять зображення персонажу «Лунтік» з аудіовізуального твору «Лунтік і його друзі»:

5. Договір поставки №б/н від 15.02.2010, укладений між ФО-П Діденко Лілією Валеріївною (постачальник) та ФО-П Діденко Олександром Вікторовичем (Покупець). Відповідно до п. 1.1. даного Договору, постачальник зобов'язується передати у встановлений у договорі строк у власність Покупця друковану продукцію, надалі Товар, в кількості, асортименті і за цінами згідно накладними, що є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору.

Проаналізувавши всі вище перелічені угоди та накладні взагалі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вони не підтверджують факт придбання Відповідачем товару під назвою «КАРТОН ЦВЕТ А4» з зображеннями частин аудіовізуального твору «ЛУНТІК І ЙОГО ДРУЗІ» персонажів «ЛУНТІК» та «МІЛА» у ліцензованого постачальника. До того ж сам товар не містить відомостей щодо його походження, що унеможливлює встановлення обставин, пов'язаних із законністю процесів як виготовлення товару, так і його розповсюдження.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність ухвали, прийнятої судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржене рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Діденка Олександра Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 по справі №916/2438/20 залишити без змін.

Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Постанова складена та підписана колегією суддів 01.04.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк