РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2021Справа № 910/16894/19

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про відшкодування шкоди 50 067,25 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача не з`явились

від відповідача не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 50 067, 25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дати вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

16.12.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, оскільки справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, а також призначення судової автотоварознавчої експертизи. На думку відповідача дана справа в зв`язку зі складністю не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.12.2019 залишено заяву відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження без задоволення.

26.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що позивачем при розрахунку ціни позову не враховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, а сплата страхового відшкодування здійснена не на підставі звіту, а на підставі ремонтної калькуляції (без зазначення особи, яка її виконала).

02.01.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що позов є обгрунтованим, а висновок експерта поданий позивачем відповідає вимогам законодавства.

10.01.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло повторне клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, до якого долучено клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, оскільки. долучений до матеріалів справи звіт не містить відомостей, що експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Ухвалою суду від 20.01.2020 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.02.2020.

В судовому засіданні 20.02.2020 підготовче засідання відкладено на 10.03.2020, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Ухвалою суду від 10.03.2020 призначено проведення у справі судової експертизи та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 04.05.2020 поновлено провадження у справі; задоволено клопотання експерта; зобов`язано сторін виконати вимоги експерта, необхідні для проведення експертизи; погоджено строк проведення експертизи понад 60 днів; зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Супровідним листом від 19.05.2020 матеріали справи з долученими на вимогу експерта документами та кольоровими фотознімками на диску направлені до експертної установи.

12.06.2020 через канцелярію суду від експертної установи надійшло повідомлення про неможливість надання висновку автотоварознавчої експертизи від 05.06.2020 № 10532/20-54, обґрунтоване тим, що експерту не був наданий транспортний засіб для дослідження.

Ухвалою суду від 22.06.2020 підготовче засідання призначено на 16.07.2020.

Ухвалою суду від 16.07.2020 призначено автотоварознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Київському науково-дослідницькому експертно-криміналістичному центру МВС України, зупинено провадження у справі.

Супровідним листом від 30.07.2020 матеріали справи з долученими документами та кольоровими фотознімками на диску направлені до експертної установи.

25.01.2021 через канцелярію суду від експертної установи надійшли матеріали справи та експертний висновок від 11.01.2021 № СЕ-19/111-20/42335-АВ.

Оскільки підстави, що зумовили зупинення провадження у справі відпали, суд вбачає необхідність у поновленні провадження у справі та призначенні підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 04.02.2021 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 04.03.2021.

01.03.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 04.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті на 29.03.2021.

В судове засідання 29.03.2021 представники сторін не з`явились, позивачем подавалось клопотання про розгляд справи без участі його представника. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Уніка" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "В Лізинг" (страхувальник), укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО CORPORATE" № 370007/4100/0000072, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням транспортним засобом "Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 , 2011 року випуску. Договором передбачена безумовна франшиза у розмірі 1%

13.01.2019 в м. Києві, вул. Антоновича, 155, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Mazda", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (власник ТОВ "В Лізинг"). Довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 133750.

Страхувальник 15.01.2019 звернувся до страховика з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку № 00285893 та просив виплатити страхове відшкодування на банківський рахунок.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2019 № 752/1499/19 (набрала законної сили), відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно акту огляду транспортного засобу від 21.01.2019, ремонтної калькуляції № 00285893 від 13.01.2019, звіту про оцінку КТЗ № 01-14/04 від 14.04.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 становить 72572,46 грн.

Проте, як зазначено відповідачем та не заперечено позивачем розмір відновлювального ремонту був визначений позивачем на підставі ремонтної калькуляції № 00285893 від 18.04.2019, відповідно до якої вартість ремонту становить 56071,32 грн, з яких загальна вартість запчастин становить 49480,59 грн, вартість робіт - 6590,73 грн.

В рамках даної справи було проведено судову експертизу, якою визначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП 13.01.2019 становить 0,53 (висновок від 11.01.2021 № СЕ-19/111-20/42335-АВ).

Відповідно до страхового акту № 00285893 від 18.04.2019 року сума страхового відшкодування складає 51071,32 грн. (сума згідно ремонтної калькуляції 56071,32 грн за вирахуванням франшизи 5000,00 грн).

Згідно платіжного доручення № 083910 від 24.04.2019 сума вартості відновлювального ремонту автомобіля "Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 була сплачена на рахунок ТОВ "В Лізинг" у розмірі 51071,32 грн.

Тобто сума розрахована позивачем та виплачена за ремонт автомобіля "Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 становить суму визначену у страховому акті № 00285893 від 18.04.2019 та складає 51071,32 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування від 08.05.2019 № 24983 на суму 51071,32 грн. (докази направлення та отримання в матеріалах справи).

Відповідачем було надано відповідь від 05.09.2019 про відстрочення вирішення питання про здійснення виплати до отримання документів в підтвердження правомірності володіння та користування транспортним засобом "Mazda", р.н. НОМЕР_2

Позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 49071,32 грн. (сплачена сума страхового відшкодування 51071,32 грн - франшиза 2000,00 грн).

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування, отримав від останнього права кредитора до ТДВ "Альфа-Гарант", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля "Mazda", р.н. НОМЕР_2 перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина учасника ДТП, який керував автомобілем "Mazda", р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2019 № 752/1499/19 (набрала законної сили).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Mazda", р.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована ТДВ "Альфа-Гарант" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3788390.

Згідно витягу з бази МТСБУ, договором (полісом) № АМ/3788390 передбачено, що франшиза становить 2000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1, ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Позивач, при визначенні основної суми заборгованості, врахував розмір франшизи (2000,00 грн.), ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб (100000,00 грн) за полісом № АМ/3788390 та наявність вини ОСОБА_1 і просив стягнути з відповідача 49071,32 грн.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку позивачеві) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, суд вбачає, що застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначенні розміру страхового відшкодування, яке має сплатити відповідач на користь позивача, є обов`язковим.

В рамках даної справи було проведено судову експертизу, якою визначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП 13.01.2019 становить 0,53 (висновок від 11.01.2021 № СЕ-19/111-20/42335-АВ).

Суд вважає обгрунтованим застосування коефіцієнту фізичного зносу, визначеного судовою експертизою - 0,53.

Сума відновлювального ремонту розраховується за наступною формулою

6590,73 грн (вартість робіт) + 49480,59 грн (вартість деталей)*(1-0,53 (коефіцієнт фізичного зносу))=29846,61 грн - вартість відновлювального ремонту автомобіля ""Mersedes Benz", д.р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

29846,61 грн - 5000,00 грн (франшиза позивача за договором добровільного страхування) - 2000,00 грн (франшиза за полісом АМ/3788390)=22846,61 грн - розмір страхового відшкодування, яке мав сплатити відповідач на користь позивача внаслідок заподіяння шкоди в результаті ДТП, що сталась 13.01.2017.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення суми страхового відшкодування підглядають частковому задоволенню на суму 22846,61 грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення втрат від інфляції у розмірі 689,40 грн та 3% річних у розмірі 306,53 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації), які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням. Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Оскільки, позивачем розраховано санкції на більшу суму страхового відшкодування, суд здійснив перерахунок 3% річних за період з 05.09.2019 по 19.11.2019 та втрат від інфляції за період з вересня по жовтень 2019 на суму страхового відшкодування 22846,61 грн.

Згідно перерахунку суду, розмір втрат від інфляції, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 320,97 грн, а сума втрат 3% річних - 142,71 грн

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та законодавство, яке регулює правовідносини сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Крім того, в зв`язку з частковим задоволенням позову, витрати відповідача по оплаті вартості судової експертизи (платіжне доручення на суму 1015,20 грн від 11.09.2020 № ID-146988), пропорційно сумі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, ) страхове відшкодування у розмірі 22846 (двадцять дві тисячі вісімсот сорок шість) грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 142 (сто сорок дві) грн 71 коп, втрати від інфляції у розмірі 320 (триста двадцять) грн 97 коп. та 894 (вісімсот дев`яносто чотири) грн. 38 коп. судового збору.

3. В частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 26224,71 грн, втрат від інфляції у розмірі 368,43 грн, 3% річних у розмірі 163,82 грн - відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ) витрати за проведення експертизи у розмірі 542 (п`ятсот сорок дві) грн 54 коп.

5.Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 05.04.2021

Суддя І.В.Усатенко