УХВАЛА

м. Київ

06.04.2021Справа № 910/5223/21

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» (01013, місто Київ, вулиця Промислова, будинок 4-А; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Рітейл» (02222, місто Київ, вулиця Лаврухіна, будинок 3, офіс 18; ) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором поставки № 27696 від 04.11.2019 у сумі 14 162, 28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» (далі - заявник) звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Рітейл» (далі - боржник) заборгованості за договором поставки № 27696 від 04.11.2019 у сумі 14 162, 28 грн.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 3 вищевказаної норми процесуального права передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2-1 пункту 2 частини 2 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу встановлено судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року встановлено у розмірі 2 270, 00 грн.

Виходячи з вищевказаних положень закону, за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі 227, 00 грн.

Таким чином, при зверненні з даною заявою до суду, заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 227, 00 грн.

Судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом України "Про судовий збір", сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

Дослідивши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» заяву встановлено, що в якості доказу сплати судового збору заявником додано платіжне доручення № 19 від 12.03.2021 на суму 227, 00 грн.

Разом з цим, відповідно до відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що платіжне доручення № 19 від 12.03.2021 на суму 227,00 грн. вже було використано Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» в якості доказу сплати судового збору при поданні заяви про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорога здоров`я» у справі № 910/4746/21.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/4746/21 (суддя Демидов О.В.) відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорога здоров`я».

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Таким чином, оскільки платіжне доручення № 19 від 12.03.2021 було подане заявником на підтвердження сплати судового збору у іншій справі, то зазначений документ не може вважатися належним доказом сплати судового збору за розгляд даної заяви про видачу судового наказу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд роз`яснює заявнику, що згідно з положеннями статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Рітейл» заборгованості за договором поставки № 27696 від 04.11.2019 у сумі 14 162, 28 грн.

Керуючись ст. ст. 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «СТС-Групп» у видачі судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Рітейл» про стягнення заборгованості за договором поставки № 27696 від 04.11.2019 у сумі 14 162, 28 грн.

2. Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя В.С. Ломака