РІШЕННЯ

м. Київ

31.03.2021Справа № 910/1181/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження

справу № 910/1181/21

за позовом Фізичної особи - підприємця Неборака Ігоря Івановича (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНСОН ЮА» (код 43492101; 01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська,14)

про стягнення 180 987,95 грн.

без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Неборак Ігор Іванович (далі - Підприємець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНСОН ЮА» (далі - Товариство) про стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування завданих матеріальних збитків у розмірі 180 987,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/1181/21; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

08.02.2021р. Позивач подав суду заяву на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі. Згідно якої суду надано оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Листом від 10.02.2021 суд, оглянувши оригінали та встановивши їх відповідність копіям документів доданих до позовної заяви, повернув їх позивачу.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслані Відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

До матеріалів справи долучено конверт-повернення поштового відправлення №201, що надсилалось Відповідачу з причиною повернення (досилання): «адресат відсутній за вказаною адресою».

Положення статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (частина п`ята).

В силу приписів частини 6 цієї статті днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

За таких обставин, Господарський суд дійшов висновку про повідомлення належним чином Відповідача про розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, Відповідач у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, не подав суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.02.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Неборак Ігор Іванович (далі - Позивач, Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІНСОН ЮА» (далі - Відповідач, Орендар) уклали Договір оренди транспортного засобу № 1210220 (далі - Договір), за умовами якого:

- п.1.1. Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування легкові автомобілі (надалі - Автомобілі. Предмет оренди), який належать Орендодавцю на праві власності. Марка, модель, державний номер, рік випуску, колір, номер кузову автомобіля, зазначаються в акті- приймання передач!, який є невід`ємною частиною цього Договору;

- п.1.2. Базова оціночна вартість автомобіля становить 14000 доларів США у еквіваленті до гривні, згідно валютним курсом гривні до долара США. встановленому Національним банком України у день укладання цього договору;

- п.2.1. Автомобілі надаються в оренду на строк 1 (один) рік. термін якого починається з « 12» лютого 2020 року та закінчується « 12» лютого 2021 року;

- п.3.1. Предмет оренди вважається переданим в оренду та поверненим з оренди з моменту оформлення Сторонами відповідного Акту приймання-передачі;

- п.4.1. Орендар за користування предметами оренди сплачує Орендодавцю орендну плату, що становить гривневий еквівалент 400 (чотириста) доларів США. за кожен календарний місяць оренди. При цьому розрахунок здійснюється в гривні, по курсу Національного банку України на день проведення розрахунку;

- п.п. 4.2, 4.3. Перший платіж Орендодавцю, передбачений пунктом 4.1. здійснюється протягом одного календарного місяця від дати підписання Договору. Наступні платежі сплачуються кожен місяць на рахунок Орендодавця не пізніше 20-го числа поточного місяця за кожен місяць користування предметом оренди;

- п.6.5. У разі знищення або пошкодження предмету оренди. Орендар зобов`язаний відшкодувати Орендодавцю пов`язані з цим збитки незалежно від наявності чи відсутності вини Орендаря.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК Україна) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами частини першої статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди рухомого майна, транспортного засобу.

Згідно із Актом приймання-передачі від 12.02.20 року Відповідач прийняв технічно справний легковий автомобіль моделі CITROEN, марки С- ELYSEE, 2019 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_2 .

05.11.2020 року додатковою угодою до Договору було розірвано даний Договір за взаємною згодою сторін та відповідно до Акту приймання-передачі від 05.11.2020 року вищевказаний автомобіль був переданий Позивачу.

Спір у справі виник з зв`язку із тим, що за твердженням Позивача, автомобіль було повернуто зі значними дефектами, які встановлені у Протоколі огляду колісного транспортного засобу від 05.11.2020 року і розмір завданого Позивачу матеріального збитку становить 154 077 грн. 99 коп., що підтверджується Висновком експерта № 1-30/11 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 30.11.2020 року.

Крім того, за Відповідачем обліковується заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 26909,96 грн.

21.12.2020 року Позивачем направлялась Вимога Відповідачу про сплату заборгованості з орендної плати та відшкодування завданих матеріальних збитків, проте, дана вимога повернулась за зворотною адресою Позивачу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною четвертою статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що строк внесення орендної плати за користування автотранспортним засобом є таким, що настав.

За розрахунком Позивача за період користування Відповідачем транспортним засобом, з 02.2020 по 11.2020, орендна плата становить 97849,96 грн. Відповідачем частково сплачено орендні платежі в розмірі 70940,00 грн.

Таким чином, сума заборгованості за орендним платежем станом на час подання позову становить 26909,06 грн.

Доказів оплати Відповідачем вказаної позивачем суми заборгованості суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати за період дії договору у розмірі 26909,06 грн. є правомірною і такою, що підлягає задоволенню повністю.

Щодо вимоги про стягнення з Відповідача матеріальних збитків, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із п. 3.7. Договору предмет оренди передається орендодавцем в оренду та повертається орендарем з оренди в справному технічному стані з урахуванням звичайного зносу, разом з необхідною технічною та іншою документацією.

Відповідно до п. 5.4.1. Договору орендар зобов`язаний за власний рахунок усувати пошкодження предмету оренди заподіяні з вини орендаря та не покриті страховими виплатами.

Згідно із п. 5.4.4. Договору орендар зобов`язаний в разі пошкодження або зниження вартості предмету оренди відшкодовувати орендодавцю, пов`язані з цим збитки.

Пункт 6.1. Договору зазначає, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.2. Договору випадку порушення орендарем порядку використання предмету оренди, визначеного цим Договором та чинним законодавством України, орендар зобов`язаний відшкодувати Орендодавцю пов`язані із цим збитки, у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.1. ч.2 статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 803 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Положеннями статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 224 ГК України вказує, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, для вирішення питання щодо покладення збитків на Відповідача необхідно встановити наявність всіх елементів цивільного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що під час дії Договору (12.02.2020-05.11.2020) Відповідачем було пошкоджено об`єкт оренди щонайменше у двох ДТП, зокрема, згідно листа з МТСБУ, останнє вказує, що 18.02.2020 трапилась ДТП з вини водія автомобіля CITROEN, марки С- ELYSEE д.н.з. НОМЕР_3 .

Також, згідно з листом ПАТ «Страхова група «ТАС» та Протоколами (актами) огляду транспортного засобу, автомобіля CITROEN, марки С- ELYSEE д.н.з. НОМЕР_3 , останньому завдано пошкоджень, які встановлені в таких протоколах огляду:

- від 21.02.2020р., за ДТП яке відбулось 18.02.2020р.;

- від 06.05.2020р., за ДТП яке відбулось 30.04.2020р.;

- від 13.05.2020р., за ДТП яке відбулось 30.04.2020р.

За актом прийому - передачі від 05.11.2020 року предмет оренди був переданий Позивачу із значними дефектами, які встановлені у Протоколі огляду колісного транспортного засобу від 05.11.2020 року.

З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CITROEN, марки С- ELYSEE д.н.з. НОМЕР_3 , останній звернувся до судового експерта для складення відповідного експертного висновку.

Висновком експерта № 1-30/11 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 30.11.2020 року визначено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля CITROEN С- ELYSEE д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при неналежній експлуатації довіреними особами станом на дату огляду (05.11.2020р.) складає 154 077 грн. 99 коп.

За таких обставин, судом встановлено, що в результаті неналежної експлуатації Орендарем транспортного засобу CITROEN С- ELYSEE д.н.з. НОМЕР_3 та спричинення ДТП з вини Орендаря, предмету оренди завдано механічних ушкоджень.

Розмір збитків завданий власникові автомобіля CITROEN С- ELYSEE д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при неналежній експлуатації підтверджується Висновком експерта № 1-30/11 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 30.11.2020 року та складає 154 077,99 грн.

Оскільки Позивачем документально підтверджено завдання йому збитків з вини Відповідача у сумі 154 077,99 грн., Відповідач не оспорив і не спростував доводи Позивача, то позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 26909,06 грн., а також 154 077,99 грн. збитків підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

У поданій позовній заяві Позивач просить суд покласти на Відповідача понесені ним витрати на проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 4700,00 грн., а також витрати професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами першою та другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та експертне автотоварозначве дослідження Позивачем додано до матеріалів справи:

- Копію договору від 03.11.2020 №1/д-03/11 про надання експертних послуг;

- Копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20.11.2020 по договору від 03.11.2020 №1/д-03/11;

- Копію меморіального ордеру №42 від 25.11.2020 на оплату експертних послуг у сумі 4700 грн.;

- Копію договору від 20.07.2020 про надання професійної правничої допомоги;

- Копію додаткової угоди №1 до договору від 20.07.2020 про надання професійної правничої допомоги;

- Копію акту приймання-передачі наданої виконаних робіт (наданих послуг) за Додатковою угодою №1 до договору від 20.07.2020 про надання професійної правничої допомоги.

Посилаючись на наведені документи, Позивач просить стягнути з Відповдіача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. та витрати на проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 4700,00 грн.

За приписами статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, що за приписами частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд погоджується з поданими розрахунками та їх вартістю, а отже, заява Позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця Неборака Ігоря Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНСОН ЮА» про стягнення 180 987,95 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНСОН ЮА» (код 43492101; 01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська,14) на користь Фізичної особи - підприємця Неборака Ігоря Івановича (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 26 909,96 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. - заборгованості з орендної плати, 154 077,99 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімдесят сім) грн. - збитків, 4 700,00 (чотири тисячі сімсот) грн. - витрат на проведення експертного дослідження, 10000,00 (десять тисяч) грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 2 714,82 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.03.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук