ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 справа № 914/3137/20

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Мілабінський Микола Іванович , м. Львів

про звільнення самовільно зайнятого приміщення

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Пукач М.В.

Представники:

Від позивача: Тістик Марта Володимирівна - провідний спеціаліст;

Від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Мілабінського Миколи Івановича , м. Львів про звільнення самовільно зайнятого приміщення.

04.12.2020 року Господарським судом Львівської області відповідно до вимог ч.6-7 ст. 176 ГПК України надіслано запит Начальнику відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області Дідилу Н.С. про надання відомостей про реєстрацію місця проживання про Мілабінського Миколу Ігоровича .

16.12.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на запит, відповідно до якої місце проживання Мілабінського Микола Івановича є АДРЕСА_1 .

21.12.2020 року ухвалою Господарського суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 21.01.2021 р о 11:30 год. Рух справи відображений в ухвалах суду.

Враховуючи вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.177 ГПК України та вирішення питань які підлягають з`ясуванню у порядку ст.182 ГПК України, розумність строків, ухвалою суду від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 25.03.2021 р. о 09:30 год.

В судове засідання 25.03.2021 року позивач явку представника забезпечив, та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 25.03.2021 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 09.03.2021 року, 02.03.2021 року до суду від відповідача повернувся конверт із зазначенням причини повернення на довідці Укрпошти: «за закінченням терміну збезрігання» .

Ухвали суду надіслані відповідачу за адресою, яка вказана позивачем у позовній заяві, та адресою зазначеною у відповіді на запит, адресованого Начальнику відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області Дідилу Н.С., відтак відповідача було належним чином повідомлено про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 09.03.2021 року.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення сторін про розглядуваний спір.

Зважаючи на зазначене, суд констатує, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий процес.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами.

Отже, неявка відповідача (його представника) в судове засідання 25.03.2021 року не перешкоджає розгляду справи по суті, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

В судовому засідання проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.09.2018 між управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Мілабінським М.І. , укладено Договір оренди № 3-11429-18, згідно якого Позивач здав, а Відповідач прийняв в користування нежитлові приміщення загальною площею 16,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Термін дії договору оренди встановлено до 27 вересня 2023 року включно. В процесі здійснення своїх повноважень управлінню комунальної власності стало відомо, що Мілабінський Микола Ігорович використовує приміщення, які не надані йому в користування за договором, а саме приміщення під індексами «VI», «VII», «VIII». Відповідно до Акту обстеження № 458 нп/18 від 17.07.2018 року встановлено, що фактично орендарем використовуються приміщення під індексами «VI», «VII», «VIII», які не є предметом договору оренди, відтак перебувають у незаконному користуванні Мілабінського М.І . Тому, позивач звернувся до суду із вимогою про звільнення Відповідачем самовільно зайняті приміщення.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Львівська міська рада є власником нежитлових приміщень напівпідвалу під літ. II, IV, V, VI, VII, VIII, XIII, XIV за адресою м. Львів, вул. Виговського, 55, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №233408489 від 20.11.2020 року.

16.08.2006 між Львівським комунальним підприємством "Рембуд" (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Мілабінським Миколою Ігоровичем (орендарем) було укладено договір оренди №П-126 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І. та зареєстровано у реєстрі за №1794.

За цим договором орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове півпідвальне приміщення під літ. V, площею 16,9 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Орендоване приміщення перебувало у повному господарському віданні орендодавця.

01.07.2014 сторони уклали в простій письмовій формі додаток до договору оренди №П-126 від 16.08.2006, яким внесли зміни до договору оренди № П-126 від 16.08.2006, а саме: у реченні 1 п.1.1. договору після слів в технічній документації "під літерою V, площею 16,9 кв.м" замінили словами "під літерами II, IV, V, VIII, XIV загальною площею 48,9 кв.м".

29.11.2016 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Мілабінським Миколою Ігоровичем (орендарем) було укладено договір №П-126 (Д-16) про внесення змін до договору оренди №П-126 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 16.08.2006, відповідно до якого орендодавцем виступає Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, а предметом договору оренди є нежитлове півпідвальне приміщення під літ. V, площею 16,9 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Термін дії договору - до 15.08.2018.

В процесі здійснення перевірки умов виконання договору оренди позивачу стало відомо, що відповідач використовує приміщення, які не є предметом договору оренди №З-11429-18 від 27.09.2018. Зокрема, актом №458 нп/18, складеним комісією позивача 17.07.2018, встановлено, що орендар фактично використовує приміщення під літ. IV, V, XIII, XIV та частину приміщення під літ. II за адресою: АДРЕСА_2 .

За вих. № 2320-вих-5108 від 21.08.2018 позивач надіслав відповідачу претензію з вимогою звільнити приміщення, які не входять до договору оренди № П-126 (Д-16) від 29.11.2016.

Вищезазначені приміщення були вивільнені на підставі рішення господарського суду Львівської області від 04.02.2019 року, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця Мілабінського Миколу Ігоровича, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) звільнити нежитлові приміщення загальною площею 32 м.кв під літерами II, IV, XIII, XIV, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Дане рішення не оскаржувалось та вступило в законну силу.

27.09.2018 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Мілабінським Миколою Ігоровичем (орендарем) укладено договір оренди №З-11429-18 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І. та зареєстровано у реєстрі за №661.

За цим договором орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 16,9 кв.м під літ. V, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Актом №672-нп/18, складеним комісією позивача 13.12.2018 року, встановлено, що орендар продовжує використовувати приміщення під літ. VI, VII, VIII за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 55, які не є предметом договору оренди нерухомого майна №П-126 та не передані відповідачу у користування на підставі цього договору.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не звільнив приміщення, які не є предметом договору оренди, позивач звернувся до суду із позовом про зобов`язання відповідача звільнити нежитлові приміщення загальною площею 15,8 м.кв під літерами VI, VII, VIII, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Виговського, 55.

Відтак, позивач просить зобов`язати Мілабінського Миколу Івановича звільнити нежитлові приміщення, шляхом виселення загальною площею 15,8 м. кв. під літерами VI, VII, VIII, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 55

Норми права та мотиви суду.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент звернення до суду державна реєстрація ФОП Мілабінського Миколи Івановича припинена за його рішенням 11.06.2020р.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились (з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18, провадження №12-294гс18).

Між сторонами у справі виникло цивільно-правове зобов`язання за договором найму (оренди) в силу статті 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з ч. 5 ст. 60 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.12.2016 №1125, одним з основних завдань управління є виконання функції органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як встановлено судом, відповідачем використовуються приміщення під літ. літ. VI, VII, VIII за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 55. Вказані приміщення належать на праві власності територіальній громаді м. Львова, від імені якої права власника здійснює Львівська міська рада через уповноважені нею органи. Відповідачем позовні вимоги не спростовано, договору оренди, договору суборенди, та інших доказів, які б свідчили про законність та підставність користування приміщеннями під літ. літ. VI, VII, VIII за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 55, або доказів, які б свідчили про звільненням ним цих приміщень, станом на день розгляду справи судом, не надано.

Самовільне зайняття відповідачем зазначених нежитлових приміщень перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищезазначеним об`єктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова, тобто Львівська міська рада в особі уповноваженого нею виконавчого органу позбавлена передбаченого ст.ст. 13, 41, 141 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України, права самостійно на свій розсуд користуватися і розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00грн.

Отже, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути 2102,00грн. судового збору.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Виселити Мілабінського Миколу Ігоровича , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з нежитлових приміщень загальною площею 15,8 м.кв, позначених в технічному паспорті під літерами «VI», «VII», «VIII», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

3. Стягнути з Мілабінського Миколи Ігоровича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 2102,00грн. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2021 року.

Суддя С.М. Коссак