УХВАЛА

м. Київ

05.04.2021Справа № 904/2466/21

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеррі"

до 1. Дніпропетровської обласної ради

2. Комунального підприємства "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради"

про забезпечення позову,

Без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеррі" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про зобов`язання Дніпропетровської обласної ради та Комунального підприємства "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради" продовжити строк дії укладених між сторонами договорів оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 332-12/VII-2/43 від 01.04.2018 року, № 331-12/VII-2/44 від 01.04.2018 року та № 332-12/VII-2/45 від 01.04.2018 року на той самий строк, шляхом підписання додаткових угод.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеррі" посилилося, зокрема, на те, що між сторонами у справі укладено договори оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 332-12/VII-2/43 від 01.04.2018 року, № 331-12/VII-2/44 від 01.04.2018 року та № 332-12/VII-2/45 від 01.04.2018 року, за умовами яких відповідачами в строкове платне користування позивачу для розміщення перукарні площею 67,5 м2, косметології площею 17,2 м2, погодинної операційної площею 56,36 м2 та палати площею 16,45 м2 передано нерухоме майно, розташоване на другому поверсі будинку управління, а також на другому та шостому поверхах нового хірургічного корпусу відповідно на площі Соборній, 14 у місті Дніпро. До закінчення строку дії означених правочинів позивач звернувся до відповідачів з відповідними заявами про погодження укладення договорів оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області на новий термін або продовження терміну вже укладених. Проте відповіді на вказані звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеррі" від жодного з відповідачів отримано не було. Враховуючи те, що спірні договори були укладені 01.04.2018 року зі строком дії до 28.02.2021 року включно, тобто строком менше ніж на п`ять років, а також зважаючи на те, що укладені між сторонами договори продовжуються вперше, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеррі" посилалося на наявність у нього права відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на продовження дії означених угод на той же строк без проведення аукціону.

Одночасно з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеррі" було подано заяву про забезпечення позову, в якій останнє просило суд заборонити Комунальному підприємству "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради" перешкоджати здійсненню господарської діяльності, а саме: створювати перешкоди щодо доступу та ефективного використання нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14, на другому поверсі будинку управління загальною площею 84,7 м2; на другому поверсі нового хірургічного корпусу площею 56,36 м2 та на шостому поверсі нового хірургічного корпусу площею 16,45 м2 до набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

В обґрунтування цієї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеррі" посилалося на те, що Комунальне підприємство "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради" створює позивачу перешкоди у здійсненні ним господарської діяльності, а саме чинить перешкоди хірургам у доступі в операційну, та відповідно у доступі до палати. Також, позивач вказував на можливість вчинення йому перешкод в користування майном шляхом відключення водопостачання та постачання електроенергії до приміщень косметології та перукарні.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеррі" заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані у процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Суд звертає увагу на те, що у даному випадку, враховуючи предмет та підстави пред`явленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеррі" позову, має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Як було зазначено вище, в обґрунтування заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеррі" посилалося на вчинення Комунальним підприємством "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради" перешкод позивачу в здійсненні ним господарської діяльності шляхом недопуску хірургів до операційної, та відповідно, до палати, а також вказувало на потенційну можливість відключення водопостачання та постачання електроенергії до приміщень косметології та перукарні.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеррі" в установленому законом порядку не було надано суду жодних доказів на підтвердження наведених у заяві про забезпечення позову обставин, зокрема доказів, які свідчать про недопуск працівниками Комунального підприємства "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради" хірургів до операційної, та відповідно, до палати, що орендовані заявником на підставі спірних договорів. Заявником не доведено суду й наявності технічної можливості відключення водопостачання та постачання електроенергії до окремих орендованих приміщень косметології та перукарні, а також фактів, які дозволяють зробити достатньо обґрунтоване припущення про вчинення Комунальним підприємством "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради" зазначених у заяві дій.

Також, заявником не було наведено жодного обґрунтування того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеррі", за захистом яких воно звернулося до суду.

Слід також зазначити, що заявником не було обґрунтовано й наявності зв`язку між запропонованим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оскільки у заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеррі" просило суд заборонити Комунальному підприємству "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова" Дніпропетровської обласної ради" чинити перешкоди в користуванні заявником орендованим майном, тоді як предметом пред`явленого останнім позову є зобов`язання відповідачів продовжити строк дії укладених між сторонами договорів оренди на той самий строк, шляхом підписання додаткових угод.

Таким чином, на переконання суду, наведені позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини, не є такими, які б свідчили про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення його можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеррі" заяви про забезпечення позову з огляду на її недоведеність та відсутність обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеррі" про забезпечення позову.

2. Згідно з положеннями статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання (05.04.2021 року) та відповідно до підпункту 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя В.С. Ломака