РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2021 року м. Чернігівсправа № 910/18434/20

Господарський суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Федоренко Ю.В., секретаря судового засідання Сиворакша Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом:

Приватного акціонерного товариства «Укрбудтрансгаз»

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвальт»

Предмет спору: про визнання договору недійсним.

Представники сторін:

від позивача: не прибув.

Від відповідача: Вага Ю.В., адвокат.

Приватне акціонерне товариство "УКРБУДТРАНСГАЗ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНВАЛЬТ" про визнання недійсним договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №01/10 від 02.10.2017.

До позовної заяви позивачем додане клопотання від 05.11.2020 № 2 про призначення почеркознавчої експертизи підписів ОСОБА_1 , виконаних на договорі про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №01/10 від 02.10.2017.

Дії суду щодо розгляду справи.

З метою перевірки інформації про місцезнаходження ТОВ "АНВАЛЬТ" Господарський суд міста Києва здійснив електронний запит та отримав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №88 станом на 25.11.2020. Так, за ідентифікаційним кодом 38721501 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "АНВАЛЬТ", місцезнаходження: 15502, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, село Топчіївка, вул. Новоселів, будинок 10 (а.с. 28-34).

Господарський суд міста Києва, керуючись приписами статей 27, 31 ГПК України, прийшов до висновку, що дана позовна заява не підсудна Господарському суду міста Києва та постановив ухвалу від 14.12.2020 про направлення за територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області матеріалів позовної заяви Приватного акціонерного товариства "УКРБУДТРАНСГАЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНВАЛЬТ" про визнання договору недійсним (а.с. 35-36).

Господарським судом міста Києва супровідним листом від 29.12.2020 № 01-05/106/20 надіслано матеріали позовної заяви у справі №910/18434/20 за підсудністю, яка отримана Господарським судом Чернігівської області 11.01.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2021, справу №910/18434/20 передано на розгляд судді Федоренко Ю.В.

Ухвалою від 14.01.2021 вказана позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/18434/20 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.02.2021; ухвалено розглянути клопотання позивача від 05.11.2020 № 2 про призначення почеркознавчої експертизи в підготовчому засіданні.

01.02.2021 до суду від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача про проведення експертизи від 28.01.2021, в якому просить суд у задоволенні цього клопотання відмовити, обгрунтовуючи тим, що належність укладення оспорюваного договору, акту звірки розрахунків за цим договором, листів про зміну призначення платежів вже досліджувалась і встановлювалась у справі Господарського суду міста Києва № 910/12243/19 і не підлягає доказуванню у даній справі (а.с. 109-110).

У судове засідання 08.02.2021 прибув повноважний представник відповідача в режимі відеоконференції. Представник позивача в судове засідання не прибув, на електронну адресу суду надіслав клопотання від 05.02.2021 про надання матеріалів справи для ознайомлення та відкладення розгляду справи на іншу дату. До клопотання додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру.

У судовому засіданні 08.02.2021 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 25.02.2021.

У судове засідання 25.02.2021 прибули повноважні представники позивача. Представник відповідача в судове засідання не прибув, на електронну адресу суду надіслав клопотання від 24.02.2021 про відкладення розгляду справи у зв`язку з самоізоляцією через підтвердження COVID-19 у директора АО "Стоїк" в якому представник займає посаду адвоката та просить наступне судове засідання провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми Easycon.

25.02.2021 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про витребування у відповідача оригіналу договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 01/10 від 02.10.2017 та доповнення до клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, які суд у судовому засіданні 25.02.2021 долучив до матеріалів справи та повідомив представників позивача, що вони будуть вирішені в наступному судовому засіданні.

У судовому засіданні 25.02.2021 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та відкладення підготовчого засідання на 10.03.2021, задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

10.03.2021 представником позивача через канцелярію суду подано доповнення до клопотання про призначення почеркознавчої експертизи від 10.03.2021.

У судове засідання в режимі відеоконференції 10.03.2021 прибули повноважні представники сторін.

У судовому засіданні 10.03.2021 суд постановив протокольну ухвалу про залишення без задоволення клопотання позивача про витребування оригіналу договору № №01/10 від 02.10.2017 та про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

При вирішенні клопотання позивача судом було враховано, що у відповідності до ч.1 ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.2 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, позивач зобов`язаний був подати клопотання про витребування оригіналу оспорюваного договору разом з поданням позовної заяви, однак цього не зробив.

Клопотання про витребування оригіналу договору позивачем подано лише 25.02.2021, тобто після порушення провадження у справі та після відкладення першого підготовчого засідання, яке судом було призначено на 08.02.2021 і відкладено на іншу дату за клопотанням позивача.

Клопотання позивача не містить обґрунтований підстав неможливість його подання у встановлений строк з незалежних від нього причин. Не може бути такою підставою і направлення адвокатського запиту до відповідача 24.02.2021 про надання оригіналу договору, оскільки таких запит позивач мав можливість направити і до подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для становлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити господарський суд із призначенням відповідної судової експертизи. Водночас призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.01.2020 у справі №902/368/16 та від 03.12.2019 у справі №902/235/19).

Суд зазначає, що наявні у справі докази дають можливість суду встановити фактичні дані, які входять до предмета доказування, а тому проведення експертизи є недоцільним.

Представником позивача у зв`язку з відмовою судом у задоволенні клопотання про призначення експертизи, заявлено усне клопотання про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні для погодження правової позиції з позивачем щодо подальшого захисту його прав у суді, в задоволенні якого судом протокольною ухвалою від 10.03.2021 відмовлено у зв`язку з його необгрунтованістю.

У судовому засіданні 10.03.2021 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.03.2021 та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

У судове засідання 29.03.2021 прибув повноважний представник відповідача в режимі відеоконференції. Судом встановлено, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, клопотань про відкладення не надходило, але його представник в судове засідання не прибув.

У судовому засіданні 29.03.2021 суд постановив протокольну ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами, перейшов до судових дебатів; судом була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги про визнання недійсним договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №01/10 від 02.10.2017 позивач обгрунтовує тим, що підпис на цьому договорі виконано не директором ПрАТ «Укрбудтрансгаз» Жилою О.А., а не встановленою особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності при підписанні оскаржуваного правочину від імені позивача; жодних дій на виконання оспорюваного правочину (схвалення) позивач не здійснював.

У відзиві на позовну заяву від 28.01.2021 відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю ( а.с. 61-63).

Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначив про те, що правомірність укладення та виконання договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №01/10 від 02.10.2017 вже було предметом дослідження у справі Господарського суду міста Києва №910/12243/19 по якій ухвалено рішення, яке було переглянуто в апеляційному та касаційному порядку і набрало законної сили. Так, в межах справи 910/12243/19 Господарським судом міста Києва, Північним апеляційним господарський судом та Верховним Судом встановлено:

1. оспорюваний договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами;

2. ПрАТ «Укрбудтрансгаз» неодноразово визнало оспорюваний договір шляхом: сплати 21.02.2018 коштів в сумі 130 000 грн. із призначенням платежу «повернення фін. допомоги зг.дог.№01/10 від 01.10.2017 Без ПДВ»; підписання директором Жилою О.М. листів про зміну призначення платежів на загальну суму 7 372 200 грн. з «Передплата згідно дог. № 07/09 від 07.09.2016» на «Перерахування безвідсоткової поворотної фіндопомоги згідно дог. № 01/10 від 02.10.2017р.»; підписання директором Жилою О.М. акту звірки взаємних розрахунків за Договором фін. допомоги 01/10 від 02.10.2017р., у якому зазначено платежі з надання TOB «Анвальт» фін допомоги на загальну суму 7 372 200,00 грн. та платіж з повернення ПрАТ «Укрбудтрансгаз» фін допомоги в сумі 130 000 грн;

3. Позика, була надана згідно платіжних доручень, у яких сторонами змінено призначення платежу на загальну суму 7 372 200грн. з «Передплата згідно дог. № 07/09 від 07.09.2016р» на «Перерахування безвідсоткової поворотної фіндопомоги згідно дог. № 01/10 від 02.10.2017р.».

Вищенаведене, на думку відповідача, свідчить, що оспорюваний договір в будь-якому випадку схвалений ПрАТ «Укрбудтрансгаз», відповідає волевиявленню останнього, вчинений у встановленій законодавством формі, спричинив для його сторін настання правових наслідків, які ним обумовленні.

Крім того відповідач зазначає про те, що у позові не зазначено жодної статті, згідно якої оспорюваний договір може бути визнаний недійсним, отже, підстави для визнання його недійсним відсутні.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін суд встановив таке.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

02.10.2017 між Приватним акціонерним товариством «Укрбудтрансгаз» (далі - позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анвальт» (далі - кредитор) укладено договір №01/10 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, (далі - Договір), а.с. 20-22.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.4 Договору в порядку та на умовах, передбачених даним договором, кредитор зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (в подальшому - фінансова допомога), а позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк. Фінансова допомога надається позичальнику у розмірі 11204335,78 грн. Фінансова допомога надається строком до 02.10.2018.

Договір підписаний представниками сторін, з боку відповідача директором Вальков О.М., з боку позивача директор Жила О.А., ці підписи скріплено відбитками печаток ТОВ «Анвальт» та ПАТ «Укрбудтрансгаз».

Обгрунтовуючи позов позивач зазначає, що договір підписано не директором ПАТ «Укрбудтрансгаз» Жилою О.А., жодних дій на виконання оспорюваного договору (схвалення) позивач не здійснював.

Оспорюваний договір за своєю правовою природою є договором позики, а відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додані копії виписок по рахунку ТОВ «Анвальт» про перерахування ним ПАТ «Укрбудтрансгаз» коштів з призначенням платежу: «Передплата згідно дог. №07/09 від 07.09.2016», а саме № 204 від 25.10.2017 в сумі 1 050 000,00 грн, №207 від 26.10.2017 в сумі 650 000,00 грн, №208 від 27.10.2017 в сумі 1 000 000,00 грн, №215 від 30.10.2017 в сумі 1 000 000,00 грн, №216 від 01.11.2017 в сумі 500 000,00 грн, №217 від 01.11.2017 в сумі 300 000,00 грн, №219 від 07.11.2017 в сумі 1 000 000,00 грн, №222 від 08.11.2017 в сумі 300 000,00 грн, №224 від 08.11.2017 в сумі 500 000,00 грн, №226 від 09.11.2017 в сумі 500 000,00 грн, №227 від 10.11.2017 в сумі 1 000 000,00 грн ( а.с. 78-86).

ТОВ «Анвальт» здійснена зміна призначення платежу у платіжних документах, що зазначені вище, з «передплата згідно дог. №07/09 від 07.09.2016» на «перерахування безвідсоткової поворотної фіндопомоги згідно дог. №01/10 від 02.10.2017р.» згідно наданих ПАТ «Укрбудтрансгаз» листів з відповідним змістом (а.с. 67-77).

Крім того, у листі ТОВ «Анвальт» від 25.10.2017 № 25 просить вважати з моменту вчинення платежу на суму 954335,78 грн вірним наступне призначення: перерахування безвітсоткової поворотної фіндопомоги згідно дог. №01/10 від 02.10.2017, а суму 95664,22 грн вважати передплатою за товар згідно договору №07/09 від 07.09.2016; а у листі від 08.11.2017 №09/1 просить вважати з моменту вчинення платежу на суму 167864,22 грн вірним наступне призначення: перерахування безвітсоткової поворотної фіндопомоги згідно дог. №01/10 від 02.10.2017, а суму 332135,78 грн вважати передплатою за товар згідно договору №07/09 від 07.09.2017 (а.с. 67, 75).

На даних листах міститься підпис директора позивача Жила О.А. та зазначено, що він з цього приводу заперечень не має, належність підпису на вказаних листах директору ПАТ «Укрбудтрансгаз» позивачем не оспорюється.

Так, відповідачем за вищезазначеними документами було перераховано позивачу 7372200,00 грн.

Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками (п.3.7 глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція №22).

Питання щодо внесення змін до реквізиту «Призначення платежу» платіжного доручення після зарахування коштів на рахунок отримувача має вирішуватися між платником та отримувачем коштів у порядку, узгодженому між ними, оскільки пунктом 1.19 глави 1 Інструкції № 22 визначено, що платники й отримувачі коштів здійснюють контроль за своєчасним проведенням розрахунків та розглядають претензії, що виникли, без участі банку.

Національний банк України у листі від 09.06.2011 № 25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу» зазначив, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

За змістом ч.1 ст.7 Цивільного кодексу України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Таким чином суд приходить до висновку, що зміна реквізитів платежу у спірних правовідносинах відбулась у спосіб, що не суперечить закону, актам цивільного законодавства, та відповідає звичаям ділового обороту.

21.02.2018 на виконання умов Договору ПрАТ «Укрбудтрансгаз» перераховано ТОВ «Анвальт» 130 000,00 грн з призначенням платежу: «повернення фін.допомоги зг.дог. №01/10 від 01.10.2017», що підтверджується копією виписки по рахунку відповідача (а.с. 65).

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копію акту звіряння взаємних розрахунків за період з жовтня 2017 по серпень 2018 за договором фінансової допомоги 01/10 від 02.10.17, який підписаний та скріплений печатками ПрАТ «Укрбудтрансгаз» та ТОВ «Анвальт», в якому зазначено, що заборгованість на користь ТОВ «Анвальт», з урахуванням здійсненої позивачем за договором №01/10 оплати у сумі 130000 грн, становить 7242200,00 грн (а.с. 66).

Факт використання печатки ПАТ «Укрбудтрансгаз» при підписанні оспорюваного договору та акта звірки позивачем не спростовано. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у відповідних правовідносинах. Позивач не довів фактів протиправності використання своєї печатки при укладенні договору чи доказів її втрати, не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи її викраденням.

Крім того відповідачем до відзиву на позов додана копія рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 по справі № 910/12243/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Норлент компані» до Приватного акціонерного товариства «Укрбудтрансгаз» про стягнення коштів в розмірі 2474335,78 грн. (а.с. 87-91).

Із змісту вказаного рішення вбачається, що позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02.10.2017 між ПрАТ «Укрбудтрансгаз» та ТОВ "Анвальт" укладено договір безвідсоткової фінансової допомоги №01/10 від 02.10.2017, а потім між ТОВ "Анвальт" (первісний кредитор), позивач (новий кредитор) та відповідач (боржник) 31.08.2018 уклали договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги в сумі 7242200,00 грн, що виникло в первісного кредитора до боржника за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №01/10 від 02.10.2017. У зв`язку з не можливістю сплатити судовий збір, ТОВ «Норлент компані» звернувся до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з відповідача 2474335,78 грн, з яких залишок боргу зі сплати коштів перерахованих відповідачу згідно платіжних доручень: №204 від 25.10.2017 на суму 824 335,78 грн. (954335,78 грн - 130 000,00 грн сплачених відповідачем 21.02.2018), №206 від 26.10.2017 на суму 650000,00 грн., №208 від 27.10.2017 на суму 1000000,00 грн).

Під час розгляду справи №910/12243/19 в суді першої інстанції позивачем не ставився під сумнів факт підписання договору №01/10 про надання поворотної безвітсоткової фінансової допомоги від 02.10.2017.

Вказаним рішенням встановлено, що до ТОВ «Норлент компані» з моменту укладення договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 31.08.2018 перейшло право вимагати від ПрАТ «Укрбудтрансгаз» належного виконання зобов`язань зі сплати 7242200,00 грн, а тому позовні вимоги визнані судом обґрунтованими, задоволені повністю, стягнуто з ПрАТ «Укрбудтрансгаз» на користь ТОВ "Норлент компані" кошти в сумі 2474 335,78 грн.

Вказане рішення переглядалось в апеляційному і касаційному порядку.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додані копії:

- постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 910/12243/19, якою рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 залишено без змін;

- постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.09.2020 по справі № 910/12243/19, якою рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 910/12243/19 залишено без змін (а.с. 87-107).

Так, рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 по справі № 910/12243/19 набрало законної сили 26.05.2020 на підставі ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В частині 2 статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, яким може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

При вирішенні позову про визнання недійсними оспорюваних правочинів враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються укладанням спірного договору, а тому потребують захисту.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи містять докази про схвалення позивачем оспорюваного договору шляхом сплати позивачем 21.02.2018 коштів у сумі 130000 грн; підписанням без заперечень директором позивача листів про зміну призначення платежів на перерахування безвітсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №01/10 від 02.10.2017. Позивачем також підписано акт звірки за договором №01/10 від 02.10.2017 яким підтверджено надання фінансової допомоги на суму 7372200 грн, оплату 130000 грн в рахунок повернення фінансової допомоги згідно договору №01/10.

Вказані вище докази підтверджують укладення договору між сторонами на умовах договору №01/10 про надання поворотної безвітсоткової фінансової допомоги від 02.10.2017 та спростовують доводи позивача про те, що жодних дій на виконання оспорюваного правочину (схвалення) він не здійснював.

Судом встановлено, що оспорюваний договір не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки він отримав за договором 7372200 грн безвітсоткової поворотної фінасової допомоги яка підлягає поверненню відповідно до умов договору та ст.1049 Цивільного кодексу України.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відмову у позові повністю.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

В зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.129, 232 - 233, 236-238, 240 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові про визнання недійсним з моменту підписання договору безвідсоткової фінансової допомоги №01/10 від 02.10.2017 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 06.04.2021.

Суддя Ю.В.Федоренко