ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29.03.2021м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/929/21)
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю., розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецмеханомонтаж", м. Дніпро
про стягнення суми боргу у розмірі 265 738,77 грн.
від позивача представник не з`явився
від відповідача представник не з`явився
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецмеханомонтаж" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про стягнення заборгованості у розмірі 265 738,77 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду №30-0724-02 від 01.09.2020 в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецмеханомонтаж" до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" про стягнення суми боргу у розмірі 265 738,77 грн. задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровській металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецмеханомонтаж" (49018, м. Дніпро, вул. Гідропаркова, буд. 9, кв.52, ) суму основного боргу у розмірі 261 225,94 грн., пеню у розмірі 2 476,96 грн. та 3% річних у розмірі 2032,63 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 986,03 грн. В частині стягнення з відповідача 3% річних 3,24 грн. відмовлено.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача у відповіді на відзив від 23.02.2021, тобто до закінчення судових дебатів у справі, заявив про намір надати докази понесення судових витрат в порядку п. 8 ст. 129 ГПК України.

18.03.2021 представник позивача подав до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, в якому просив суд долучити до матеріалів справи докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2021 призначено судове засідання на 29.03.2021 на 11:45 год. Відповідачу запропоновано надати обґрунтовані заперечення щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.

25.03.2021 відповідач подав до суду заперечення на клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, в яких просив суд відмовити ТОВ "Укрспецмеханомонтаж" в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень щодо розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначив, що позивачем не доведено співмірність заявленої вартості адвокатських (юридичних) послуг в сумі 15 300,00 грн. з фактичним змістом процесуальних документів, об`ємом витраченого адвокатом часу на їх підготовку, а також не доведено понесення позивачем витрат з фактичної оплати таких послуг, оскільки на думку відповідача, квитанція №427302 не є належним доказом сплати за надані послуги. Судом прийнято до відома заперечення відповідача.

В судове засідання 29.03.2021 представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні прийнято додаткове рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2021 між адвокатом Мельником А.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецмеханомонтаж" (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №11-01.

Відповідно до п. 1.1. договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п. 1.2. договору, адвокат на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правничої (юридичної) допомоги при стягненні з Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» на користь клієнта заборгованості за договорами №30-0724-02 від 01.09.2020р. та №30-0669-02 від 02.09.2020р.:

- Підготовка процесуальних документів, представництво у встановленому порядку інтересів клієнта в суді (п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору);

- Представництво інтересів клієнта здійснюється в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинного в Україні законодавства (п.п. 2.1.2. п. 2.1. договору);

- Надання усних та на окрему вимогу клієнта письмових консультацій, висновків, рекомендацій, участь (ведення) в перемовинах, зустрічі в інтересах клієнта (п.п. 2.1.3. п. 2.1. договору);

- Складання листів, скарг, запитів, претензій та ін. письмових документів (п.п. 2.1.4. п. 2.1. договору);

- Аналіз, складання, коригування договорів (угод), додатків до них та інших документів договірного характеру (п.п. 2.1.5. п. 2.1. договору);

- Надання іншої правничої (юридичної) допомоги необхідної клієнтові у зв`язку із розглядом справи в суді (п.п. 2.1.6. п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, даний договір визначає порядок оплати правничої (юридичної) допомоги (гонорару) адвокату, за надання ним правничої (юридичної) допомоги.

Вартість правничої (юридичної) допомоги узгоджується сторонами в Додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 4.3. договору, оплата правничої (юридичної) допомоги, здійснюється в порядку, в строки та на умовах узгоджених сторонами в Додатку №1 до цього договору.

Сплата узгодженої сторонами суми гонорару адвоката, здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката, реквізити якого зазначаються в даному договорі (п. 4.5. договору).

У відповідності до п. 4.7. договору, за результатами надання правничої (юридичної) допомоги, за відповідний календарний місяць, складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правничої (юридичної) допомоги і її вартість. Акт надається клієнту адвокатом або надсилається факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта, адвокат може надавати Акти про надання правничої (юридичної) допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правничої (юридичної) допомоги.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до31 грудня 2021 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Також, 11.01.2021 між позивачем та адвокатом Мельником А.О. було укладено додаток №1 до договору, в якому сторонами договору було узгоджено вартість правничої (юридичної) допомоги за договором, а саме:

1. Зустріч, з`ясування обставин справи та надання первинної консультації -1000,00 грн.

2. Вивчення матеріалів (договір, додатки до нього, первинна документація, взаємовідносини сторін), узгодження позиції - 2000,00 грн.

3. Складання та подання заяви про забезпечення позову - 1000,00 грн.

4. Складання позовної заяви та подання позову (в тому числі виготовлення копій) - 5000,00 грн.

5. Здійснення розрахунків до позовної заяви - 2000,00 грн.

6. Участь в судовому засіданні - 1000,00 грн.

7. Складання та подання відповіді на відзив - 3000,00 грн.

8. Складання та подання пояснень по суті спору - 1500,00 грн.

9. Складання і подання заяви про збільшення (зменшення) розміру позовних вимог та розрахунку до неї - 1500,00 грн.

10. Складання і подання заяв та клопотань незначної складності, з процесуальних питань (долучення доказів, відкладення розгляду справи, участь в режимі відео конференції, затвердження мировою угоди, надання наказу) - 300,00 грн.

11. Складання супровідних листів - 400,00 грн.

12. Складання проекту мирової угоди - 2000,00 грн.

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №11-01/1 від 17.03.2021, адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу:

1.Зустріч, з`ясування обставин справи та надання первинної консультації - 1шт - 1000,00грн.

2. Вивчення матеріалів (договір, додатки до нього, первинна документація, листування, взаємовідносини сторін), узгодження позиції -1 шт - 2000,00 грн.

3 Складання позовної заяви та подання позову -1 шт 5000,00 грн.

4. Здійснення розрахунків до позовної заяви -1 шт - 2000,00 грн.

5. Участь в судовому засіданні - 2шт 2000,00 грн.

6. Складання та подання відповіді на відзив 1 шт - 3000,00 грн.

7. Складання і подання заяв та клопотань незначної складності з процесуальних питань 1 шт - 300,00 грн.

Всього вартість наданої правничої (юридичної) допомоги за договором складає 15300,00 грн.

17.03.2021 позивачем було сплачено адвокату 15 300,00 грн., що підтверджується квитанцією №427302 від 17.03.2021.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту пункту 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд оцінює поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 по справі № 905/1795/18, від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 по справі № 922/2685/19.

Дослідивши поданий заявником акт приймання-передачі наданих послуг до договору, господарський суд зазначає, що детальний опис виконаних адвокатом робіт та наданих послуг відповідає умовам договору та обставинам розгляду даної справи.

При цьому, посилання відповідача на те, що вказаний акт приймання-передачі наданих послуг не містить кількості часу витраченого адвокатом, у зв`язку з чим цей акт є неналежним доказом щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, господарський суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, порядок обчисленні гонорару у договорі погоджений у змішаній формі, як у фіксованому розмірі, так і в погодинній оплаті.

З врахуванням викладеного, господарський суд вважає, що наведений опис робіт є детальним, відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, підтверджується відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а отже відповідає вимогам, встановленим частинами 2, 3, 4 статті 126, частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Щодо посилання відповідача на те, що надана позивачем квитанція №427302 від 17.03.2021 про сплату адвокату 15 300,00 грн., не є належним доказом понесення позивачем таких витрат, суд зазначає, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2020 у справі №727/4597/19.

Крім того, з урахування висновків об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду сформульованих у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 відповідно до яких розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74, ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо завищення та не співмірності розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката.

Стосовно змісту Акту приймання-передачі наданих послуг відповідач зазначає та суд з ним погоджується, що вартість послуги із складання позовної заяви до якої також включені дії з подання позову та виготовлення копій, яка встановлена на рівні 5 000,00грн є несправедливо та безпідставно завищеною з огляду на нескладність справи, включення в цю послугу копіювання, також є безпідставним, оскільки, що відповідно до умов п. 3.1.1 Договору Позивач (Клієнт) зобов`язався самостійно виготовлювати документи в потрібній кількості, копії документів, доданих до позовної заяви Адвокатом не засвідчені. Дії з подання позову є технічними і не потребують значних витрат часу.

За здійснення розрахунків до позовної заяви в Акті приймання-передачі наданих послуг зазначена сума 2 000,00грн, яку Позивач заявляє до стягнення. Суд погоджується з запереченнями відповідача, що розрахунки 3%, пені не потребують значних витрат часу адвоката. Математичне сумування розміру заборгованості зазначеної в шести актах приймання-передачі виконаних підрядних робіт не є складним. Отже визначення вартості послуги з розрахунку до позовної заяви на рівні 2 000,00грн є неспівмірною із складністю таких розрахунків.

Відповідач вказує, що заявлена до стягнення сума 2 000,00грн за участь у 2 судових засіданнях, функція Адвоката в яких полягала в передачі представнику відповідача відповіді на відзив (1 засідання) та судових дебатах - промові, яка продовжувалась не більше 3 хвилин (1 засідання), є абсолютно не співмірною з часом витраченим Адвокатом на надання такої послуги.

Відносно заявленої до стягнення суми 3 000,00грн за складання та подання відповіді на відзив суд погоджується з доводами відповідача, що заявлена сума є необґрунтовано завищеною, оскільки норми права на які посилається позивач є аналогічними нормам, які застосовані ним в якості нормативно-правового обґрунтування позовних вимог, у відповіді на відзив відсутній поглиблений аналіз правової позиції відповідача.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (аналіз договірної документації, первинних документів, що стосуються виконаних робіт та їх оплати; підготовку позовної заяви, розрахунок 3% річних, пені; підготовка відповіді на відзив; підготовка клопотання по долучення доказів; участь у судових засіданнях 23.02.2021 (15 хвилин) та 16.03.2021 (6 хвилин)), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, складання відповіді на відзив відповідача, клопотання, призначених судових засідань, ухвалених судових рішень та значимості таких дій у справі, господарський суд, з урахуванням заперечень відповідача щодо розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та з урахуванням встановлених обставин щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин та участь у судових засіданнях, зважаючи на наявність заперечень відповідача стосовно розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що сума, яка підлягає компенсації витрат на професійну правничу допомогу складає 6 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 221, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровській металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецмеханомонтаж" (49018, м. Дніпро, вул. Гідропаркова, буд. 9, кв.52, ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Витратити на професійну правничу допомогу у сумі 9 300,00 грн. покласти на позивача.

Додаткове рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено - 30.03.2021.

Суддя І.В. Владимиренко