ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

04.02.2021 р. м. Ужгород Справа № 907/573/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс Енерго Трейд, м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатська нафтогазова компанія, м. Мукачево

про стягнення 14 233 грн. 20 коп. пені, 5 933 грн. інфляційних нарахувань, 2 320 грн. 17 коп. трьох процентів річних та 48 655 грн. 48 коп. курсової різниці,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Тягнибок К.О.

представники:

Позивача

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю Альянс Енерго Трейд, м. Київ заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатська нафтогазова компанія, м. Мукачево про стягнення 14 233 грн. 20 коп. пені, 5 933 грн. інфляційних нарахувань, 2 320 грн. 17 коп. трьох процентів річних та 48 655 грн. 48 коп. курсової різниці.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення відповідачем, як покупцем, строків оплати за поставлену продукцію, передбачених договором поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року (із доповненнями до нього), внаслідок чого, на підставі п. 6.2. Договору, статті 625 Цивільного кодексу України та п. 5.3.1. Договору виникли підстави для нарахування пені у розмірі 14 233 грн. 20 коп., 5 933 грн. інфляційних нарахувань, 2 320 грн. 17 коп. трьох процентів річних та 48 655 грн. 48 коп. курсової різниці, які підлягають стягненню з відповідача. Заявою б/н від 04.02.2021 року просить суд розглянути справу без участі позивача.

Відповідач на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву № 12-20/10 від 12.10.2020 року, яким просить у задоволенні позову відмовити повністю. Посилається на те, що на виконання умов договору поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року, у 2020 році по домовленості між комерційними відділами підприємств учасників спору, позивачем було поставлено продукції на суму 1 180 358 грн. 02 коп., а відповідачем було повністю сплачено вартість отриманої продукції в сумі 1 180 358 грн. 02 коп., в погоджений проміжок часу (з відтермінуванням), що підтверджено Актом звірки взаєморозрахунків № 8001 від 12.08.2020 року. Така домовленість між сторонами була прийнята без підписання письмових додатків враховуючи, що з березня 2020 року набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 року № 530, яким Уряд ввів карантин на всій території України.

Наголошує відповідач на тому, що введення карантину віднесено до форс-мажорних обставин, тобто, виникнення обставин непереборної сили, що відповідають ч. 2 ст. 141 Закону "Про торгово-промислову палату".

Як стверджує відповідач, за умовами укладеного договору № 3107-2 від 31.07.2017 року у акті звірки взаєморозрахунків суми курсової різниці, не відображаються окремо від загальної суми заборгованості, а тому, оформлений між сторонами спору акт звірки, у якому зазначена інформація про відсутність заборгованості станом на 31.07.2020 року, підтверджує і відсутність станом на таку дату обов`язку зі сплати курсової різниці.

Крім того, відповідач вказує на те, що позивач не звертався до нього з вимогою про оплату продукції, а також про сплату та нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат та курсової різниці за Договором поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року у період до повного розрахунку відповідачем за отриманий товар.

Позивач оспорює мотиви заперечення відповідача проти задоволення заявлених у справі позовних вимог, про що подав суду відповідь на відзив від 19.10.2020 року. Зокрема вказує, що сторонами спору було досягнуто згоди щодо відтермінування оплати поставлено товару на 7 днів відповідно до умов Додаткової угоди, а не на більший строк, про який зазначає відповідач. Поданий самим же відповідачем до матеріалів справи акт звірки розрахунків підтверджує прострочку відповідача в оплаті поставленого товару більше ніж на 4 місяці від строку, погодженого сторонами у додатковій угоді. Оспорюючи твердження відповідача про віднесення факту введення на території України карантину до форс мажорних обставин позивач зазначає, що такий факт не підтверджено позивачем в установленому порядку, а саме, довідкою Торгово промислової палати України. За переконанням позивача, відповідач безпідставно стверджує про ненадіслання на його адресу вимог про оплату продукції та нарахувань, що пов`язані із простроченням оплати, оскільки претензією № 2017 від 21.07.2020 року, копія якої долучена у матеріали даної справи, позивач вимагав виконання зобов`язань, а відповідач відповіддю на неї від 06.08.2020 року просив не стягувати пеню, 3% річних, витрати від інфляції та курсову різницю. Аналізуючи умови п. 5.3.1. Договору, позивач оспорює твердження відповідача щодо здійснення розрахунку курсових різниць.

В ході розгляду справи позивач надав суду письмові пояснення з приводу нарахування курсової різниці та інфляційних втрат від 04.12.2020 року, якими зазначив формули для нарахування курсової різниці та дані щодо зміни курсу долара США до гривні, а також детально обґрунтував порядок нарахування інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

суд Встановив:

31.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Альянс Енерго Трейд (постачальником, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Закарпатська нафтогазова компанія (покупцем, відповідачем у справі) укладено Договір поставки нафтопродуктів № 3107-2 (надалі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов`язується приймати ці нафтопродукти та повністю оплачувати їхню ціну (вартість). Поставка (передача у власність) продукції в рамках і на підставі цього договору здійснюється окремими партіями, відповідно до заявок покупця та/або додатків до цього договору, оформлених на підставі поданих покупцем заявок. Умови про кількість, асортимент, ціну (вартість), умови оплати та поставки окремої партії продукції узгоджуються сторонами шляхом укладення (підписання) письмових додатків до цього договору або узгодженням постачальником поставки згідно заявки покупця шляхом виставлення рахунків-фактур та наданням документів, що підтверджують поставку без підписання додатків. Зобов`язання сторін по поставці (передачі у власність) відповідної партії продукції в рамках договору виникають з урахуванням положень п. 2.3. Договору (розділ 2 Договору).

Постачальник здійснює поставку продукції окремими партіями в строки (терміни), вказані в додатках до цього договору, та за умови наявності заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до приймання продукції. В заявці покупця обов`язково вказується найменування та кількість продукції, реквізити вантажоотримувачів, а також інші умови поставки відповідної партії продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у заявці, несе покупець. При поставці продукції без підписання сторонами додатку, строки (терміни) доставки визначаються постачальником з врахуванням заявки покупця (п. 3.3. Договору).

У відповідності до п.п. 4.4., 4.8., 4.9., 4.10. загальна кількість продукції, що поставляється (передається у власність) покупця за договором, сторонами не обмежується і визначається на підставі фактичного обсягу поставленої (переданої у власність) продукції. Приймання продукції за кількістю проводиться відповідно даних, зазначених у виданих вантажовідправником вантажосупроводжуючих документах (залізнична транспортна накладна, товаро-транспортна накладна). Постачальник вважається таким, що належно виконав свої зобов`язання щодо постачання продукції з моменту передачі продукції покупцю (представнику покупця) або транспортній організації, в залежності від умов поставки, вказаних у відповідній заявці покупця та/або Додатку до договору. Факт передачі продукції підтверджується відповідними відмітками в накладній (залізничній, товаро-транспортній) та підписанням акту прийому-передачі. Датою поставки (передачі у власність) продукції (нафтопродуктів) вважається дата, вказана в Актах прийому-передачі продукції та/або видатковій накладній. Право власності на продукцію переходить до покупця з дати поставки (передачі у власність) продукції у відповідності до п. 4.9. цього Договору. 3 моменту поставки покупець несе всі ризики випадкового знищення або пошкодження продукції.

Пунктами 5.1., 5.2., 5.3., 5.5., 5.6., 5.7., 5.9. договору, сторони визначили, що ціна (вартість) конкретної партії продукції узгоджується сторонами у відповідних Додатках до цього договору або вказується в рахунках-фактурах та документах, що підтверджують поставку без підписання Додатків. Ціна на продукцію, поставка (передача у власність) якої здійснюється відповідно до умов цього Договору, встановлюється в національній валюті України - гривні. В ціну продукції включено податок на додану вартість. Ціна (вартість) продукції є динамічною (рухомою) і може змінюватись постачальником залежно від змін цін на ринку продукції, індексу інфляції, зміни тарифів на залізничні перевезення тощо. При постачанні продукції на умовах відтермінування платежу, постачальником може бути застосовано вплив зміни курсу долара США до гривні, що фіксується на момент закриття торгів УМВР, згідно даних інформаційно дилінгової системи Ukrdealing, на дату, що передує даті постачання товару та на дату, що передує даті здійснення платежу. У разі, якщо на дату, що передує даті здійснення платежу, покупцем в рахунок погашення заборгованості комерційний курс долара США до гривні збільшився більше ніж на 0,5% відносно такого комерційного курсу долара США до гривні на дату, що передує даті узгодження поставки продукції, вартість поставленої продукції, пропорційна сумі здійсненого платежу, перераховується постачальником у відповідній пропорції до зміни курсу, включаючи суму податку на додану вартість. Підтвердж6еннм курсу є дані сайту http:www.udinform.com. Покупець розуміє та усвідомлює, що перерахунок оформляється відповідним актом, який складається самостійно та в односторонньому порядку постачальником та який, на вимогу покупця, може бути направлений до відома покупцеві. Сума курсової різниці, що зазначена в рахунку, що оформляється постачальником, підлягає сплаті покупцем за цим договором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у відповідному розмірі на банківський рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з дати оформлення та направлення рахунку. Рахунок оформляється на підставі акту, що складається постачальником. Оплата продукції здійснюється на умовах повної передоплати (авансу) продукції (партії продукції), якщо інше не встановлено у Додатках до цього договору або не погоджено постачальником іншим чином. Строк (термін) оплати продукції по кожній окремій партії продукції визначається умовами відповідних Додатків. Оплата продукції проводиться покупцем безготівково в національній валюті України - гривні шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Оплата продукції проводиться покупцем по кожній окремій партії продукції. Загальна сума цього договору (тобто загальна вартість (ціна) усієї поставленої за цим договором продукції) сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленої продукції та узгодженої на неї ціни (відповідно до видаткових накладних та/або актів прийому-передачі, які підтверджують факт передачі продукції покупцю, її кількість та вартість).

На підставі п. 9.1. цей Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором. Поставка (передача у власність) продукції за цим договором здійснюється протягом 1 (одного) року з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів до моменту закінчення цього строку жодна із сторін не повідомить протилежну сторону про свою відмову від продовження цього строку, цей строк щоразу автоматично пролонгується (продовжується) ще на 1 (один) рік. У випадку поставки (передачі у власність) продукції покупцеві за цим договором після спливу строку, передбаченого абзацом другим цього пункту, покупець зобов`язується повністю оплатити таку продукцію.

Додатковою угодою № 20/0003 від 25.02.2020 року до Договору поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року (надалі Додаткова угода) сторонами внесено наступні зміни: 1. Постачальник передає, а покупець приймає та оплачує товар на умовах FCA. Поставка товару здійснюється зі складу н/б Амік Україна с. Білокриниця Тернопільської області, вул. Сапанівськая, 2.

2. Кількість та ціна товару на мовах FCA складає: паливо дизельне ДП-3-Євро-5ВО на загальну суму 555 110 грн. 40 коп. з ПДВ.

3. Вартість товару за цією угодою складає 462 592 грн., крім того ПДВ 20% - 92 518 грн. 40 коп., загальна вартість товару разом з ПДВ 555 110 грн. 40 коп.

4. Постачальник зобов`язується поставити товар протягом 5 календарних днів від дати підписання даної угоди.

5. Покупець зобов`язаний здійснити оплату в розмірі 100% загальної вартості товару протягом 7 днів з моменту відвантаження.

6. У випадку прострочення/невиконання покупцем строків оплати товару, визначених в п. 5 цієї угоди, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість) від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення/невиконання. Пеня нараховується постачальником з наступного дня від дня, який був визначений п. 5 цієї угоди як останній для здійснення оплати.

7. Умови договору поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року є чинними та обов`язковими для сторін з урахуванням умов цієї угоди.

8. Угода складена українською мовою в двох примірниках однакової юридичної сили, по одному для кожної із сторін.

9. Дана угода є невід`ємною частиною Договору поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року. З питань, не врегульованих цією угодою, сторони керуються відповідними положеннями Договору поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року..

Доповненням № 1 від 01.12.2018 року про врегулювання відносин електронного документообігу до договору поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року сторони погодили, що, починаючи з 01.12.2018 року, при виконання умов Договору будуть здійснювати підписання рахунків на оплату, актів звірки взаємних розрахунків, видаткових накладних, актів про анулювання документа, актів коригування цін нафтопродуктів, актів коригування кількості нафтопродуктів в формі електронних EDI-документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням системи EDI, а саме, програмних рішень, зазначених в п. 1.1., 1.2., 1.5. або 1.6. Договору. Сторони зобов`язалися до настання зазначеної у п. 2.1. дати, вжити всіх підготовчих та організаційних заходів, в тому числі, налагодити співпрацю з представниками розробника програмних рішень, зазначених у п. 1.1., 1.2., 1.5. або 1.6. Договору, з метою повноцінного використання системи EDI, забезпечити виготовлення необхідних ЕЦП, отримати та надати іншій стороні відкритий ключ з посиленим сертифікатом відкритого ключа.

На виконання умов укладеного між сторонами спору Договору поставки нафтопродуктів № 3107-2 від 31.07.2017 року із змінами, внесеними Додатковою Угодою № 20/0003 від 25.02.2020 року, позивач поставив відповідачеві згідно видаткової накладної № 200226/024 від 26.02.2020 року товар Паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО на загальну суму 555 110 грн. 40 коп. з ПДВ.

Вартість вказаної партії товару відповідачем оплачена в повному обсязі, але з порушенням строків, обумовлених сторонами.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати товару, позивач на підставі п. 6.2. Договору, ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 5.3.1. Договору додатково нарахував відповідачеві до оплати пеню у розмірі 14 233 грн. 20 коп., 5 933 грн. інфляційних втрат, 2 320 грн. 17 коп. трьох процентів річних та 48 655 грн. 48 коп. курсової різниці. Вказані нарахування позивач претензією № 2017 від 21.07.2020 року просив сплатити у строк до 01.08.2020 року.

У відповідь на вказану претензію відповідач надіслав на адресу позивача листа № 06/08-20 від 06.08.2020 року, у змісті якого зазначив, що відповідачем зобов`язання щодо оплати поставленої партії товару виконано повністю у строки, погоджені між комерційними відділами обох товариств, а тому, просив відкликати претензію № 2017 від 21.07.2020 року та не стягувати пеню, інфляційні втрати, 3% річних та курсову різницю.

Несплата відповідачем у добровільному порядку нарахованих йому за порушення термінів оплати продукції пені, інфляційних втрат, 3% річних та курсової різниці, стали підставою звернення позивача до суду із вимогами про стягнення таких нарахувань з відповідача у примусовому порядку.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено вільне укладення договору сторонами, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено матеріалами даної справи та підтверджується сторонами спору, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом, вартість поставленого позивачем згідно видаткової накладеної № 200226/024 від 26.02.2020 року товару Палива дизельного ДП-3-Євро5-ВО на загальну суму 555 110 грн. 40 коп. відповідачем оплачена в повному обсязі. Однак, вартість товару відповідачем була оплачена із порушенням обумовленого сторонами строку відстрочення.

Спір у даній справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого товару та відмовою оплатити нараховані позивачем у зв`язку порушення строків оплати пеню, інфляційні втрати, 3% річних та курсову різницю.

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 933 грн. інфляційних нарахувань, 2 320 грн. 17 коп. трьох процентів річних.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевказане та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував оплату ним вартості поставленого йому товару в обумовлені строки, чи доказів права оплачувати таку поза межами погоджених строків, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 5 933 грн. інфляційних нарахувань, 2 320 грн. 17 коп. трьох процентів річних, обрахованих позивачем з врахуванням кожної здійсненої відповідачем часткової оплати товару.

Також, позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання нарахована пеня в розмірі 14 233 грн. 20 коп., обрахована виходячи із сум заборгованості, які існували у періоди між здійсненими відповідачем частковими оплатами товару.

Згідно ст. ст. 230 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У пункті п. 6.2. Договору сторони погодили, що у випадку прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасного виконання) покупцем строків (термінів) оплати продукції, визначених умовами даного договору та додатками до нього, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто у період, впродовж якого існувала заборгованість, від чуми грошової заборгованості за кожен день прострочення (протермінування, несвоєчасного виконання, порушення, невиконання). Строк позовної давності встановлюється в один рік.

За положеннями ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснюючи перевірку нарахування позивачем суми 14 233 грн. 20 коп. пені, суд дійшов висновку, що нарахування такої здійснено із дотриманням положень Договору щодо обмеження її розміру подвійною обліковою ставкою НБУ та положень ст. 232 Господарського кодексу України щодо строку її нарахування, а тому, сума 14 233 грн. 20 коп. пені підлягає стягненню з відповідача.

Поряд з цим, позивач на підставі п. 5.3.1. Договору просить стягнути з відповідача суму 48 655 грн. 48 коп. курсової різниці.

На підставі положень п. 5. Договору ціна (вартість) конкретної партії продукції узгоджується сторонами у відповідних Додатках до цього договору або вказується в рахунках-фактурах та документах, що підтверджують поставку без підписання Додатків. Ціна на Продукцію, поставка (передача у власність) якої здійснюється відповідно до умов цього Договору, встановлюється в національній валюті України - гривні. В ціну Продукції включено податок на додану вартість. Ціна (вартість) продукції є динамічною (рухомою) і може змінюватись постачальником залежно від змін цін на ринку продукції, індексу інфляції, зміни тарифів на залізничні перевезення тощо.

При постачанні продукції на умовах відтермінування платежу, постачальником може бути застосовано вплив зміни курсу долара США до гривні, що фіксується на момент закриття торгів УМВР, згідно даних інформаційно дилінгової системи Ukrdealing, на дату, що передує даті постачання товару та на дату, що передує даті здійснення платежу.

За умовами п. 5.3.1. Договору, у разі, якщо на дату, що передує даті здійснення платежу, покупцем в рахунок погашення заборгованості комерційний курс долара США до гривні збільшився більше ніж на 0,5% відносно такого комерційного курсу долара США до гривні на дату, що передує даті узгодження поставки продукції, вартість поставленої продукції, пропорційна сумі здійсненого платежу, перераховується постачальником у відповідній пропорції до зміни курсу, включаючи суму податку на додану вартість. Підтвердженням курсу є дані сайту http:www.udinform.com. Покупець розуміє та усвідомлює, що перерахунок оформляється відповідним актом, який складається самостійно та в односторонньому порядку постачальником та який, на вимогу покупця, може бути направлений до відома покупцеві. Сума курсової різниці, що зазначена в рахунку, що оформляється постачальником, підлягає сплаті покупцем за цим договором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у відповідному розмірі на банківський рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з дати оформлення та направлення рахунку.

У наведеному пункті зазначена формула, відповідно до якої здійснюється розрахунок курсової різниці:

Р = ВПх(К1/К-1), де Р - сума курсової різниці;

ВП вартість продукції з урахуванням ПДВ на дату проведення платежу;

К1 курс продажу Долара США, зафіксований на момент закриття торгів УМВР, згідно даних інформаційно дилінгової системи Ukrdealing, на дату що передує даті, встановленій на дату проведення відповідного платежу;

К курс продажу Долара США, зафіксованого на момент закриття торгів УМВР, згідно даних інформаційно дилінгової системи Ukrdealing, встановлений на дату, що передує даті постачання Продукції.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

На підставі ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, визначення сторонами ціни договору із прив`язкою до курсу іноземної валюти та можливістю коригування вартості поставленого товару є правом та свободою сторін договору, що у спірних правовідносинах узгоджено умовами п. 5.3.1. Договору.

Згідно Наказу Міністерства фінансів України від 10.08.2000 року № 193 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", курсова різниця це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Згідно розрахунку позивача, розмір курсової різниці становить 48 655 грн. 48 коп. курсової різниці.

Здійснивши перевірку нарахування суми курсової різниці, суд прийшов до висновку, що розрахунок відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначена вимога підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 14 233 грн. 20 коп. пені, 5 933 грн. інфляційних нарахувань, 2 320 грн. 17 коп. трьох процентів річних та 48 655 грн. 48 коп. курсової різниці є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З врахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

При цьому, суд не приймає до уваги аргументи відповідача щодо неможливості покладення на нього відповідальності за порушення строків розрахунків у зв`язку з настанням форс мажорних обставин, до яких відповідач відносить оголошення карантину, з огляду на наступні обставини.

Положеннями ст. 617 Цивільного кодексу України визначено, що підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання є порушення, яке сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтею ст. 218 Господарського кодексу України зазначено, що непереборною силою є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч. 2 ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) визначено як надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків відповідно до законодавчим та інших нормативних актів. Аналогічне визначення міститься й у п.3.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 року № 40(3) (нова редакція затверджена рішенням № 44 (5) від 18.12.2014 року).

До форс-мажорних обставин відносять: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Не є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) згідно з п. 3.2 Регламенту: фінансова й економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недотримання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку необхідних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Отже сторона, яка зазнала впливу форс-мажору, звільняється від відповідальності за невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов`язань.

Разом з тим, не всі обставини, які унеможливлюють виконання зобов`язань, можливо віднести до форс-мажору.

Так, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що обставинами непереборної сили не вважаються порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язань товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. Аналогічний зміст містить і ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України.

При цьому, ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести.

Таким чином, сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те що вони є форс-мажорними і, що ці обставини є форс-мажором саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин довести їх надзвичайність та невідворотність.

Крім того, наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати України (із змінами та доповненнями), шляхом видачі сертифіката.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), із зазначенням компетенції ТПП України та регіональних ТПП, форми заяви, необхідних документів, строків видачі сертифікату тощо, визначено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

При цьому, відповідачем до матеріалів справи не надано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України.

Покликання відповідача щодо недотримання письмової форми зміни ціни (вартості) продукції спростовується положеннями п. 5.3.1. Договору, якими позивачу надано право самостійно та в односторонньому порядку здійснювати перерахунок вартості продукції у зв`язку із зміною комерційного курсу долара США до гривні більше ніж на 0,5% до дати, що передує даті здійснення платежу.

Долучений до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.07.2020 року, за змістом якого у відповідача станом на 31.07.2020 року відсутня заборгованість за поставлену продукцію, не спростовує аргументів позивача та висновків суду щодо порушення відповідачем строків оплати продукції, за яке йому нараховано пеню, інфляційні нарахування, 3% річних та курсову різницю.

Решта аргументів відповідача не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні в положеннях законодавства, якими обґрунтовано заперечення проти задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 2 102 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатська нафтогазова компанія, 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Крилова, будинок 98/Г (код ЄДРЮОФОПтаГФ 40258936) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс Енерго Трейд, 01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, будинок 13, корпус Б, офіс 33 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 38489035) 14 233 (Чотирнадцять тисяч двісті тридцять три гривні) грн. 20 коп. пені, 5 933 (П`ять тисяч дев`ятсот тридцять три гривні) грн. інфляційних нарахувань, 2 320 (Дві тисячі триста двадцять гривень) грн. 17 коп. трьох процентів річних та 48 655 (Сорок вісім тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень) грн. 48 коп. курсової різниці, а також суму 2 102 (Дві тисячі сто дві гривні) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 30.03.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.