ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.03.2021 Справа № 904/6736/20

За заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ", м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ - АЛЬЯНС", 49040, м. Дніпро, пр.Праці, буд. 2 Т, 22,

про визнання грошових вимог на суму 444 225 251, 93 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн.

Суддя Камша Н.М.

при секретарі судового засідання: Сулима Д.В.

Представники:

від кредитора: Волова О.В. - представник ПрАТ "СК "Інгосстрах"

від кредитора: Таламанчук О.С. - представник ТОВ "Лада Фінанс"

від кредитора: Таламанчук О.С. - представник ТОВ "Комінтерн-Агро"

від боржника: Сидоренко Р.В. - представник ТОВ "Приват-Альянс"

в засіданні приймали участь: Попов Д.О. - представник розпорядника майна Чичви О.С.

в засіданні приймали участь: Кондратенко Т.І. - представник розпорядника майна Чичви О.С.

від кредитора: Труфанова О.С. - представник АТ КБ "Приватбанк"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ - АЛЬЯНС", 49040, м. Дніпро, пр.Праці, буд. 2 Т, 22, , введено процедуру розпорядження майном відносно боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чичву Олега Сергійовича, свідоцтво №448 від 19.03.2013 (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 42 Ц, оф. 83, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Вказаною вище ухвалою призначено попереднє засідання суду на 01.03.2021 на 11:00 год.

12.01.2021 на сайті судової влади України опубліковано повідомлення №65730 про відкриття провадження у справі про банкрутство для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.

22.01.2021 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява №б/н від 22.01.2021 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ", м. Дніпро про визнання грошових вимог до боржника на суму 444 225 251, 93 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ", м. Дніпро про грошові вимоги на суму 444 225 251, 93 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ - АЛЬЯНС", 49040, м. Дніпро, пр.Праці, буд. 2 Т, 22, у справі про банкрутство №904/6736/20 до розгляду у попередньому засіданні на 01.03.2021 на 11:00 год. та зобов`язано розпорядника майна та боржника надати повідомлення про результати розгляду грошових вимог кредитора.

24.02.2021 до господарського суду Дніпропетровської області надійшло повідомлення №02-32/031 від 19.02.2021 розпорядника майна про результати розгляду грошових вимог кредитора, в якому розпорядник майна зазначив, що вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ" на суму 4 540, 00 грн. визнані та включені до 1 черги задоволення, на суму 444 225 251, 93 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 відкладено попереднє судове засідання на 26.03.2021.

25.03.2021 до господарського суду Дніпропетровської області від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ" надійшли додаткові пояснення №б/н від 25.03.2021 до заяви з додатковими грошовими вимогами до боржника.

Вивчивши матеріали грошових вимог, заслухавши пояснення представників розпорядника майна, боржника та кредиторів, господарський суд Дніпропетровської області прийшов до висновку про необхідність визнання грошових вимог кредитора до боржника, враховуючи таке.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ - АЛЬЯНС", 49040, м. Дніпро, пр.Праці, буд. 2 Т, 22, на суму 45 193 363, 79 грн. за угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017.

Відповідно до п.2 вказаної вище Угоди, Боржник гарантує, що протягом 6 місяців з моменту укладання цією Угоди до 25 червня 2018 року заборгованість перед Кредитором , вказана в п.1 цією Угоди, буде погашена шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Кредитора.

Пунктом 5. Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 передбачено, що у разі прострочки Боржником виконання грошового зобов`язання, на вимогу Кредитора за цією Угодою, Боржник зобов`язаний сплатити на користь Кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При простроченні Боржником виконання грошового зобов`язання перед Кредитором на строк більше 10 (десяти) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 процентів річних.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням умов Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ" нараховано боржнику:

- інфляційні витрати за період з 26.06.2018 по 15.07.2019 на суму 4 616 256, 32 грн.;

- інфляційні витрати за період з 16.07.2019 по 10.01.2021 на суму 2 730 404, 22 грн.;

- розмір річних за період з 26.06.2018 по 15.07.2019 на суму 194 394 526, 61 грн.;

- розмір річних за період з 16.07.2019 по 10.01.2021 на суму 242 484 064, 78 грн.

Станом на теперішній час заборгованість боржника перед кредитором на суму 444 225 251, 93 грн. не погашена.

У судовому засіданні 01.03.2021 та 26.03.2021 кредитором - АТ КБ "Приватбанк" подані усні заперечення по вимогах даного кредитора, що стосуються нарахування процентів річних , передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. При цьому представник АТ КБ "Приватбанк" посилався на неспівмірність нарахованих процентів сумі основного боргу, що не відповідає принципу справедливості та розумності та порушує права інших кредиторів, штучно збільшуючи вимоги даного кредитора. З огляду на це, кредитор просив суд зменшити розмір процентів.

Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ" проти зменшення розміру процентів заперечувала, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Відповідно до п. 5. Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 та п.3.5. договору поруки №01-06/2018-2 від 01.06.2018, у разі прострочки Боржником виконання грошових зобов`язань, на вимогу Кредитора за цією Угодою, Боржник зобов`язаний сплатити на користь Кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При простроченні Боржником виконання грошового зобов`язання перед Кредитором на строк більше 10 (десяти) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 процентів річних.

Відповідно до п.1.2. договору поруки №01-06/2018-2 від 01.06.2018, укладеного між ТОВ "Приват-Альянс" та ПРАТ "СК "Інгосстрах", у випадку порушення боржником обов`язку за основними договорами (угодою про добровільне погашення заборгованості), боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники на всю суму боргу та інших нарахувань, що можуть виникнути у зв`язку з порушенням виконання зобов`язань.

Підвищені проценти були встановлені й узгоджені самими сторонами.

Дані угоди не були визнані недійсними. Даним угодам надано відповідну правову оцінку судом при винесенні рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 у справі №904/759/19.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З аналізу змісту статей 524 та 533 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що цивільне законодавство містить визначення грошового зобов`язання, як такого, що виражається в грошовій одиниці України або грошовому еквіваленті в іноземній валюті і стосується права однієї особи сплатити певну кількість грошей, а іншої сторони - їх отримати.

Згідно із частиною першою статті 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

За змістом статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Стаття 233 Господарського кодексу України регулює питання зменшення розміру штрафних санкцій. Так, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги:

ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто в разі якщо в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 ЦК України. Якщо в договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, стаття 625 Цивільного кодексу України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Указані виплати процентів річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є процентами за користування чужими грошима в розумінні статті 536 цього Кодексу, а є гарантією належного виконання грошового зобов`язання.

Підвищені проценти за статтею 625 Цивільного кодексу України встановлені й узгоджені самими сторонами.

Зазначені проценти входять до складу основного боргу. Чинне цивільне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг. Тому не може бути зменшений розмір процентів, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні представник АТ КБ "Приватбанк" звертав увагу на постанову Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, в якій викладено правову позицію щодо зменшення розміру річних.

ПРАТ "СК "Інгосстрах" зазначено, що дана постанова була винесена в рамках позовного провадження.

Частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності (ст.ст. 76 - 79 ГПК України).

Таким чином, за своєю правовою природою такий предмет спору щодо розміру грошових вимог до боржника не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні.

У справі №902/417/18, що перебувала на розгляді Великої Палати Верховного Суду, мали місце інші обставини, ніж в заявлених грошових вимогах, а саме: встановлені обставини щодо сплати відповідачем в повному обсязі суми основної заборгованості (частково до, частково після відкриття провадження у справи), тобто врахований передбачений ст. 233 Господарського кодексу України ступінь виконання зобов`язання боржником.

Тому кредитор вважає недоречним посилання представника АТ КБ "ПриватБанк" на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18.

Розглянувши усні заперечення представника АТ КБ "Приватбанк" щодо необхідності зменшення розміру процентів, нарахованих кредитором за неналежне виконання грошових зобов`язань у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, господарський суд прийшов до висновку про необхідність їх відхилення з огляду на таке.

Згідно зі ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Кодекс України з процедур банкрутства є спеціальним законом, що регулює відносини неплатоспроможності, він не містить норм, які б надавали право господарському суду при розгляді грошових вимог зменшувати розмір процентів, які сторони погодили в договорі як міру відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 1, 47 Кодексу України з процедур банкрутства стосовно визначення грошового зобов`язання, господарський суд прийшов до висновку про те, що сума процентів, нарахованих у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, входить до основної заборгованості з віднесенням до 4 черги задоволення.

Штрафними санкціями є неустойка (штраф, пеня), вони враховуються в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань і задовольняються в 6 чергу, лише в ліквідаційній процедурі.

Статтею 233 Господарського кодексу України регулюється питання зменшення штрафних санкцій. Так, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З огляду на те, що проценти річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, застосування положень ст. 233 Господарського кодексу України при розгляді грошових вимог у справі про банкрутство є неможливим.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Кредиторам у справі про банкрутство, арбітражному керуючому надано право на оспорення правочинів боржника згідно зі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Цим правом ні кредитор, ні розпорядник майна не скористалися, тому суд, виходячи із презумпції правомірності правочинів, відхиляє заперечення АТ КБ "Приватбанк".

Доводи представника АТ КБ "Приватбанк" щодо зменшення відсотків річних з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №902/417/18 від 18.03.2020 відхиляються господарським судом, враховуючи таке.

Як вбачається з вищеозначеної постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №902/417/18 від 18.03.2020, судом зменшено розмір відсотків річних, передбачених умовами договору, з посиланням на неспівмірність заявлених до стягнення сум та враховано сплачену в повному обсязі, після відкриття провадження у справі, суму заборгованості.

Господарський суд бере до уваги те, що в спірних правовідносинах суму заборгованості не сплачено, щодо боржника відкрито провадження у справі про банкрутство, що взагалі ставить під сумнів можливість повного погашення заборгованості. Крім того, Великою Палатою Верховного Суду зменшено розмір відсотків річних при розгляді спору в позовному провадженні, в той час як наразі розглядається заява про визнання грошових вимог у справі про банкрутство.

За таких обставин, господарський суд не вбачає підстав для застосування до даних правовідносин позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові по справі №902/417/18 від 18.03.2020.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд Дніпропетровської області прийшов до висновку про необхідність визнання грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ - АЛЬЯНС", 49040, м. Дніпро, пр.Праці, буд. 2 Т, 22, на суму 4 540, 00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 444 225 251, 93 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 234, 235 ГПК України, ст.ст. 45-47, ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ - АЛЬЯНС", 49040, м. Дніпро, пр.Праці, буд. 2 Т, 22, на суму 4 540, 00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 444 225 251, 93 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з 26.03.2021 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 30.03.2021.

Суддя Н.М. Камша