ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/242/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
до Вовчанського підприємства теплових мереж, м.Вовчанськ
про стягнення коштів 973 829,93 грн.
за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Радигін Є.С., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Вовчанського підприємства теплових мереж про стягнення 973 829,93 грн. з яких пеня складає 621 222,26 грн., 3 % річних 190 310,49 грн., інфляційні втрати 162 297,18 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 14 607,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 1564/18-ТЕ-32 постачання природного газу від 11.10.2018року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2021 призначено справу до розгляду у в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.03.2021 об 11:00.

08.02.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№ 3035), в якому посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства, у зв`язку із невідповідністю тарифів на послуги теплопостачання, несвоєчасною оплатою населенням за спожиті послуги та фінансуванням з Державного бюджету пільг та субсидій просить зменшити пеню у розмірі 90%.

26.02.2021 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 4726), в якій зазначив, що скрутне матеріальне становище або заборгованість кінцевих споживачів відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором. Відповідачем не надано доказів скрутного фінансового становища відповідача.

Протокольною ухвалою від 03.03.2021 на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2021 о 12:30 год.

Представник позивача у судове засідання 24.03.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.03.2021 року підтримав викладені у відзиві на позовну заяву обставини, просив зменшити розмір пені на 90 %.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані сторонами докази, суд установив такі обставини.

11.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник, позивач) та Вовчанським підприємством теплових мереж (споживач, відповідач) укладено договір № 1564/18-ТЕ-32 постачання природного газу, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 3.7. договору приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Додатковими угодами від 25.10.2018 №1, від 29.10.2018 №2, від 31.10.2018 №3, від 28.11.2018 №4, від 18.03.2019 №5, від 20.03.2019 №6 , від 29.03.2019 №7, від 23.04.2019 №8 сторонами було внесено зміни до окремих пунктів Договору.

Так, на виконання умов вищевказаного договору, позивачем передано, а відповідачем у свою чергу прийнято природний газ на загальну суму 11 136 046,76 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу. (арк. справи 55-61).

Вказані акти приймання - передачі природного газу підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Згідно з п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця постачання природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З довідки по операціях за договором № 1564/18-ТЕ-32 постачання природного газу вбачається, що відповідач заборгованості по оплаті наданого природного газу не має, однак оплату останній проводив несвоєчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 190 310,49 грн. та інфляційних втрат 162 297,18 грн., суд керується положеннями ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Приймаючи до уваги факт прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних у розмірі 190 310,49 грн. та інфляційних втрат у розмірі 162 297,18 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи, що відповідач порушив п. 6.1. договору та здійснював оплату за договором несвоєчасно, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 621 222,26 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», суд дійшов висновку, що він є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Проте, відповідач у відзиві на позов заявив клопотання про зменшення суми пені на 90%. В обґрунтування клопотання заявник посилається на важкий фінансовий стан підприємства, викликаний зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. В підтвердження даних обставин відповідачем надано: звіти про фінансовий стан разом з балансами та іншими фінансовими формами за 2018-2020р., копії звітів про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств від надання послуг теплопостачання за 2018-2019 років, копії звітів із праці за 2017-2020 рік по квартально.

Також відповідач вказує на те, що постачає теплову енергію до кінцевого споживача по вартості нижчої її собівартості з чого у відповідача виникають збитки. Крім того відповідач зазначає про те, що штрафні санкції нараховуються на заборгованість, яка утворилась фактично у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням з Державного бюджету субвенцій на покриття збитків та з причин несвоєчасного розрахунку споживачів, зокрема населення, причому з причин які не залежали від відповідача.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

В даному випадку суд не погоджується із твердженнями позивача щодо того, що відповідачем не було надано доказів скрутного матеріального становища підприємства, з огляду на наступне.

Так, відповідачем було надано фінансові звіти на підтвердження збитковості підприємства.

Відповідач вказує на те, що на цей час обсяг заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію надану населенню складає 11 881 326,00 грн., що підтверджує:

-затверджений розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню Вовчанське ПТМ, а саме за 2016-2019 рік у розмірі 8108446,00 грн.

-розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з центрального опалення що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню Вовчанське ПТМ, а саме за 206-2020 рік у розмірі 8128515,00 грн.

-інформація щодо заборгованості з різниці між фактичними витратами та тарифами на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води для бюджетних установ станом на 01.01.2021р. у сумі 3752811,00 грн.

Тобто, наявні в матеріалах справи докази свідчать про збитковість підприємства відповідача та про наявність великої заборгованості населення за спожиту теплову енергію.

Крім того, судом встановлено, що прострочення, за яке нараховано пеню погашено повністю.

В той час, як позивачем на підтвердження скрутного матеріального становища АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не було надано будь-яких доказів, а саме лише посилання на відповідні обставини не може бути прийняте судом, як доказ збитковості підприємства позивача.

Враховуючи викладене, суд, врахувавши ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу за Договором, встановивши обставини щодо збиткової господарської діяльності відповідача, відсутності в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання та обставини того, що несвоєчасна оплата за отриманий природний газ була спричинена невиконанням споживачами перед відповідачем своїх зобов`язань з оплати теплової енергії та неналежною платіжною дисципліною населення у здійсненні оплати послуг з теплопостачання, приймаючи до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за Договором, - визнає зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 90%.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 911/874/19 від 31.10.2019 року та постанові Верховного Суду по справі № 920/437/19 від 07.11.2019.

Таким чином з урахуванням зменшення пені на 90%, з відповідача підлягає до стягнення 62122,22 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень п. 2 ч. 1ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Також суд приймає до уваги, що судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру. Таким чином судовий збір у даній справі покладається на відповідача в розмірі 14607,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями124,129-1 Конституції України, статтями1,4,20,73,74,76-79,86,129,236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити частково.

Клопотання відповідача про зменшення пені на 90% задовольнити.

Стягнути з Вовчанського підприємства теплових мереж (62503, Харківська обл., Вовчанський район, м. Вовчанськ, вул. Колокольцова, буд.3-А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 62122 грн. 22 коп. пені, 190 310 грн. 49 коп. 3% річних, 162 297 грн. 18 коп. інфляційних втрат та 14 607 грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині стягнення пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "29" березня 2021 р.

Суддя С.Ч. Жельне