ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2021 р. Справа№ 910/20504/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 29.03.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020, повний текст складено 30.12.2020

за заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля»

про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Малому підприємству «Модуль»

у справі №910/20504/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля"

до Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державного підприємства "Донвуглереструктуризація"

про стягнення 6 453 200,71 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/20504/16 відмовлено в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Малому підприємству "Модуль".

Ухвала суду мотивована недоведеністю заявником обставин щодо звернення стягнення на грошові кошти, що належать Малому підприємству "Модуль".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Приватне акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/20504/16 та прийняти нове рішення, яким заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Малому підприємству "Модуль" задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема статтей ст. 336 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 дану апеляційну скаргу залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/20504/16. Відновлено Приватному акціонерному товариству "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/20504/16. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 15.03.2021 о 14:30 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 03.03.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 03.03.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/20504/16 на 29.03.2021 о 14 год. 00 хв. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Мале підприємство «Модуль» у відзиві та письмових поясненнях просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу залишити без змін, як обґрунтовану та таку, що прийнята у відповідності до норм чинного законодавства.

Державне підприємство "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" подало пояснення у яких за своїм змістом просило заяву позивача задовольнити, оскільки МП «Модуль» має заборгованість перед відповідачем (боржником) у цій справі. До пояснень долучено лист від 11.03.2021 №181, акт звірки станом на 30.11.2020, витяг з журналу ордера по рахунку 3771.

Державне підприємство "Донвуглереструктуризація" не скористалося своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 29.03.2021 з`явився представник Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" (заявник).

Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 29.03.2021 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Згідно з частиною 4 статті 336 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, неявка представників боржника, МП «Модуль», ДП"Донвуглереструктуризація" не перешкоджає розгляду заяви ПАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля».

Крім того, Державне підприємство "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" та Мале підприємство «Модуль» до судового засідання подали заяву у якій просили розгляд справи здійснити без їх участі.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

За змістом п. 28 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі та у поясненнях, заслухавши думку присутнього представника позивача, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/20504/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля» до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державного підприємства «Донвуглереструктуризація», про стягнення 6 453 200,71 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля» задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля» заборгованість у розмірі 4 996 812,13 грн 13 коп., пеню у розмірі 1 023 527,34 грн, інфляційні у розмірі 320 330,29 грн, 3% річних у розмірі 112 530,95 грн та судовий збір у розмірі 96798,01 грн.

09.02.2017 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

23.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ - Енерговугілля» в порядку ч. 1 ст. 336 ГПК України, в якій стягувач просить суд звернути стягнення на грошові кошти Малого підприємства «Модуль», яке має заборгованість перед Державним підприємством «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація».

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про звернення стягнення на грошові кошти, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (пункт 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами першою, четвертою статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України.

Так, суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження. Суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником. Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

Таким чином, виходячи з правового аналізу вищенаведених норм в їх сукупності, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, предметом дослідження суду, у даному випадку, має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватись доказами, які відповідають вимогам ст. ст. 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти на які виконавець просить звернути стягнення.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.04.2020 у справі №910/5300/17 зазначено, що предметом дослідження суду, у даному випадку, буде факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти на які виконавець просить звернути стягнення.

Аналогічна правова позиція щодо предмета дослідження у даній категорії справ щодо застосування положень ст. 336 ГПК України висловлена також у постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18 та від 10.07.2019 у справі №912/2199/17.

Виходячи з аналізу норм процесуального права, зокрема ст. ст. 76-79 ГПК України, обов`язок доказування тих обставин, на які посилаються учасники судового процесу, як на підставу своїх вимог або заперечень покладено на сторони. При цьому, суд позбавлений прав самостійно збирати докази, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03 від 28.10.2010).

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, матеріали справи не містять, а заявником не надано належних доказів існування будь-якого судового рішення про стягнення з МП «Модуль» на користь ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» грошових коштів у розмірі 2 504 000,00 грн.

Звертаючись із заявою в порядку ст. 336 ГПК України, заявник існування вказаного боргу обґрунтовує укладенням між вказаними особами угоди від 15.11.2017 про розірвання договору №447-Д від 15.06.1998 про спільну діяльність, відповідно до умов якої МП «Модуль» зобов`язується повернути грошові кошти у розмірі 2 504 400,00 грн на рахунок ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація».

Суд зазначає, що відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

МП «Модуль» заперечує проти задоволення заяви про звернення стягнення на його кошти повністю. МП «Модуль» наполягає, що в даному випадку не були враховані витрати, понесені ним, як виконавцем за договором про спільну діяльність №447-Д від 15.06.1998, та які мають бути відшкодовані за рахунок ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація».

Суд першої інстанції правомірно відхилив посилання заявника на надані ним копії актів звіряння взаєморозрахунків між МП «Модуль» та ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» датовані 01.07.2004 та 01.10.2017, оскільки жодних актуальних доказів про існування такої заборгованості станом на момент звернення до суду ПАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» із даною заявою останнім не надано.

Вказані обставини позбавляють суд можливості дійти беззаперечного висновку про наявність у МП «Модуль» заборгованості перед ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на заявлену суму.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновокм місцевого суду про відмову в задоволенні заяви ПАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Посилання Малого підприємства «Модуль» та Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" на акт звіряння станом на 30.11.2020 підписаний обома сторонами, та акт звіряння за період з 01.01.2020 по 30.11.2020, підписаний з боку Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" колегія суддів відхиляє. Суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги, з огляду на приписи ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем не наведено винятковості випадку стосовно неможливості їх подання до суду першої інстанції та взагалі не обґрунтовано подання цих доказів суду апеляційної інстанції.

Твердження скаржника про те, що у матеріалах справи відсутні докази оскарження МП «Модуль» розміру заборгованості, яка вказана у акті взаєморозрахунків від 01.10.2017 не приймаються до уваги судом. Колегія суддів з цього приводу зазначає, що МП «Модуль» заперечує наявність боргу, з посиланням на те, що докази якими позивач обґрунтовує наявність боргу МП «Модуль» перед відповідачем складені більше трьох років і не можуть слугувати доказом наявності боргу. Крім того МП «Модуль» вказав, що означена сума боргу ним оспорюється, у зв`язку із підготовкою подачі позову про солідарну відповідальність за спільну діяльність.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали скаржником не наведено. Водночас, зазначаючи про порушення судом норм процесуального та матеріального права, скаржник вдається до заперечення обставин, установлених судом першої інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої цим судом оцінки доказів у справі.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/20504/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 01.04.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

О.О. Євсіков