номер провадження справи 35/16/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 Справа № 908/238/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківський Водоканалпроект» (61042, м. Харків, вул. Тобольська, б. 42А, ідентифікаційний код юридичної особи 02494957)

до відповідача Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, б. 15, ідентифікаційний код юридичної особи 00194122)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Коваленко Ю.В., довіреність № 011.11-02 від 06.01.2021.

СУТЬ СПОРУ:

29.01.2021 до Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Приватне акціонерне товариство «Харківський Водоканалпроект» з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016 у сумі 30 404 грн, 1749,27 грн 3% річних 2097,88 грн інфляційних втрат.

29.01.2021 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/238/21, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/238/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін.

12.02.2021 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 16.02.2021задоволено клопотання Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про розгляд справи №908/238/21 у судовому засіданні з викликом сторін. Призначено справу №908/238/21 до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 02.03.2021.

Ухвалою суду від 02.03.2021 постановлено вірною назвою відповідача вважати Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 30.03.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на виконання проектно-вишукувальних робіт, послуг (науково-технічної продукції) №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016 щодо своєчасності оплати наданих позивачем послуг. При цьому позивач зазначив, що акт приймання-передачі виконаних робіт підписаний відповідачем без зауважень. Заборгованість станом на 28.01.2019 становить 30 404,00 грн. За порушення строків здійснення оплати позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 1749,27 грн 3% річних та 2097,88 грн інфляційних втрат.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за умовами п. 2.3. договору підставою для здійснення оплати робіт є виставлений виконавцем рахунок-фактура та підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт. Оскільки позивачем відповідні документи не надані, відтак і обов`язок оплати по договору у відповідача не виник.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу відповідач зазначає, що до позовної заяви на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем долучено копії договору про надання правової допомоги від 28.12.2020, протокол узгодження вартості надання правової допомоги, та акт прийому-передачі наданої правової допомоги, доказ сплати послуг. Зазначені документи містять інформацію, що правнича допомога в рамках договору надавалася за декількома договорами на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції). При цьому в документах відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), не зазначені номера договорів за якими надавалася правнича допомога в рамках укладеного договору та найменування відповідача при формуванні позовної заяви. Зауважимо, що позивач в січні 2021р. звертався до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення заборгованості з АТ «ЗАлК» за договорами на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016, №3688/56/ЗАлК-Д-2018-62 від 27.02.2018, №3688/57/ЗАлК-Д-2019-14 від 24.01.2019 та до позову було долучено цей же договір про надання правової допомоги від 28.12.2020, протокол узгодження вартості надання правової допомоги, та акт прийому-передачі наданої правової допомоги, доказ сплати послуг, який засвідчував факт виконання обсягу робіт з надання правничої допомоги по трьом договорам та трьом позовним заявам. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.01.2021 по справі № 908/102/21 позовну заяву було повернуто.

Тому вважає, що немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

За викладених обставин просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив, що надійшла на адресу суду 09.03.2021, позивач зазначив, що відповідач отримав в строк, який встановлений додатковою угодою №2 від 26.12.2016 виконану роботу і разом з нею на його адресу було направлено: Акт здачі-приймання - 2 примірника, рахунок - один примірник. Також відповідачу було запропоновано підписати акт здачі-приймання, направити його позивачу по справі. Відповідачем були отримані вищезазначені документи і один примірник акту здачі - приймання був направлений на адресу позивача. Таким чином по кожному акту здачі-приймання у відповідності до умов договору рахунки на оплату робіт направлялися відповідачу і були ним отримані.

У запереченнях, що надійшли на адресу суду 19.03.2021, відповідач посилається на те, що станом на 19.03.2021 позивачем не надано до суду належні докази направлення та підписання відповідачем актів здачі-приймання виконаних робіт.

В судому засіданні 30.03.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 5 днів.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно апаратного комплексу Акорд.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

01.03.2016 між ПрАТ «Харківський Водоканалпроект» - Виконавець та ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (змінено назву на Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат») - Замовник був укладений договір на виконання проектно-вишукувальних робіт, послуг (науково-технічної продукції) №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34, згідно з п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати проектно-вишукувальні роботи «Технічний нагляд за експлуатацією шламонакопичувача на 2016р.».

В п. 2.1 договору сторони узгодили загальну вартість робіт, яка склала 61800,грн, крім того ПДВ 20% - 12360,00 грн. Всього 71160,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. Договору Замовник перераховує Виконавцю аванс в розмірі 25% від вартості виконаних робіт по кожному етапу робіт в сумі 4635,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 772,5 грн.

Відповідно до п. 2.3. Договору оплата робіт по Договору здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт за етапом на підставі виставленого Виконавцем рахунку-фактури.

Договір вступає в силу з моменту підписання Сторонами та діє до 28 лютого 2017р. (п. 6.1 договору).

26.12.2016 сторонами укладено додаткову угоду відповідно до якої внесено зміни до договору та викладено договір в наступній редакції:

«п. 1.1. Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати проектно-вишукувальні роботи «Технічний нагляд за експлуатацією шламонакопичувача на 2017р.».

2.1.Сторони погоджуються, що загальна вартість робіт, доручених Виконавцю для виконання, визначається Протоколом погодження договірної ціни (Додаток 1/1), кошторисом №1 (Додаток 2/1), а послідовність виконання робіт визначається календарним планом (Додаток 3/1) і становить: 61 560,00 грн, крім того ПДВ 20% 12312,00 грн. Всього: 73 872,00 грн.

2.2. Замовник перераховує Виконавцю аванс в розмірі 25% від вартості робіт по кожному етапу в сумі 4 617,00 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 769,50 грн.

6.1. Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до і - лютого 2018 р.».

17.08.2017 сторонами підписано акт здачі- приймання виконаних робіт, послуг по Додатковій угоді №2 від 26.12.2016 по договору №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016. Договірна ціна склала 15390,00 грн, крім того ПДВ 20%-3078,00 грн, всього 18468,00 грн.

30.11.2017 сторонами підписано акт здачі-приймання виконаних робіт, послуг по Додатковій угоді №2 від 26.12.2016 по договору №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.216. Договірна ціна склала 15390,00 грн, крім того ПДВ 20% -3078,00 грн, всього 18468,00 грн.

28.02.2018 сторонами підписано акт здачі-приймання виконаних робіт, послуг по Додатковій угоді №2 від 26.12.2016 по договору №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.216. Договірна ціна склала 15390,00 грн, крім того ПДВ 20% 3078,00 грн, всього 18468,00 грн.

28.01.2019 Замовником було проведено часткову оплату заборгованості за договором №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016р в сумі 25000 грн.

Таким чином, заборгованість за договором №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016 становить 30404,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити заборгованість (лист №02/61-20 від 04.12.2020).

Відповіді не надано, заборгованість не погашена.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати наданих послуг стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 892 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов`язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

За умовами ч. 1 ст. 894 Цивільного кодексу України, виконавець зобов`язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Статтею 898 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок замовника прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано належні та допустимі докази.

При цьому, посилання відповідача на те, строк оплати по договору не настав, оскільки позивачем не надано доказів виставлення рахунків-фактур для оплати судом не приймається з огляду на наступне.

Як вже зазначалося, строк оплати за умовами п. 2.3. договору визначено протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт. Тобто, строки оплати в даному випадку настали 31.08.2017, 14.12.2017, 12.02.2018.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із положеннями ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Державна фіскальна служба України у листі від 28.09.2015 №9062/Б/99-99-17-02-02-14 роз`яснила, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а має лише інформаційний характер. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Таким чином, посилання відповідача на те, що рахунок-фактура є первинним бухгалтерським документом є безпідставним.

Щодо ненастання строку виконання зобов`язання відповідачем щодо сплати виконаних робіт, то суд зазначає, що факт надання робіт за договором підтверджується актами приймання-передачі наданих робіт.

З урахуванням наведених положень укладеного сторонами договору, виходячи з факту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих робіт (послуг), строк виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг станом на час вирішення спору є таким, що настав. Розрахунки мали бути здійснені відповідачем протягом 10 банківських днів з дати підписання акта приймання-передачі наданих робіт.

Суд зазначає, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є невідкладною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити надані послуги (постанова Вищого господарського суду України від 24 січня 2017 року по справі № 922/2395/16). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №37/405 від 29.09.2009.

З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що строк виконання його зобов`язання щодо оплати не настав, так як позивач не надав йому рахунок-фактуру є безпідставними.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 30 404,00 грн підлягає задоволенню.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 1749,27 грн 3% річних від простроченої суми та 2097,88 грн втрат від інфляції.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що розрахунки виконано вірно, відтак стягненню підлягає 1749,27 грн 3% річних від простроченої суми та 2097,88 грн втрат від інфляції.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Крім того, як зазначає позивач, ним понесені витрати на оплату правової допомоги у розмірі 7000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно вимог частин 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Разом із тим, в частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 та від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 28.12.2020, укладений між ПрАТ «Харківський Водоканалпроект» та АО «Борзих та партнери»; протокол узгодження вартості наданої правової допомоги від 28.12.2020; акт прийому-передачі наданої правової допомоги згідно протоколу від 28.12.2020.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання у відповідності до Конституції України та чинного законодавства здійснити захист, представництво та надати правову допомогу клієнту.

Відповідно до протоколу узгодження вартості надання правової допомоги, цей протокол узгодження вартості надання правової допомоги виконавцем за справою стягнення заборгованості за договорами на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) з метою виконання укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 28.12.2020 року, вартість послуг складає 7000,00 грн.: вивчення матеріалів справи щодо стягнення заборгованості за договорами на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції).(2 години); вивчення судової практики за даною категорією справ щодо стягнення заборгованості за договорами. (2 години): складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості за договорами (3 години); формування позовної заяви та подача до Господарського суду Запорізької області (1 години). Загалом -8 годин. Клієнтом додатково буде здійснюватися оплата проїзду адвоката для участі в судовому засіданні в Господарському суді Запорізької області за годину роботи адвоката у розмірі 40% від прожиткового мінімуму громадян. Цей Протокол є підставою для здійснення розрахунків між Замовником та Виконавцем.

Відповідно до акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 28.12.2020, сторони підписали цей акт про те, що виконавцем надана, а замовником прийнята правова допомога в рамках виконання укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 28.12.2020 року. Вартість послуг складає 7000 гривень за наступні дії: - вивчення матеріалів справи щодо стягнення заборгованості за договорами на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції).(2 години); вивчення судової практики за даною категорією справ щодо стягнення заборгованості за договорами. (2 години); складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості за договорами (3 години); формування позовної заяви та подача до Господарського суду Запорізької області (1 години). Загалом -8 годин

Платіжним дорученням №3135 від 28.12.2020 позивач сплатив на користь АО «Борзих та партнери» 7000,00 грн, призначення платежу за послуги зг. дог. Про надання правової допомоги від 28.12.2020, без ПДВ.

Досліджуючи надані відповідачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів не достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги відповідачеві саме у даній справі №908/238/21, оскільки жоден із зазначених документів не містять інформації про те, що правова допомога надавалася саме у рамках справи №908/238/21 або конкретно за договором №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016.

Згідно з вимогами частини 8 статті 129 ГПК України у разі неподання доказів понесення витрат на правову допомогу протягом встановленого законом строку, така заява залишається судом без розгляду.

За викладених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу залишається судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, б. 15, ідентифікаційний код юридичної особи 00194122) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківський Водоканалпроект» (61042, м. Харків, вул. Тобольська, б. 42А, ідентифікаційний код юридичної особи 02494957) заборгованість за договором №3688/55/ЗАлК-Д-2016-34 від 01.03.2016 у сумі 30 404,00 грн (тридцять тисяч чотириста чотири гривні 00 коп.), 1749,27 грн (одна тисяча сімсот сорок дев`ять гривень 27 коп.) 3% річних, 2097,88 грн (дві тисячі дев`яносто сім гривень 88 коп.) інфляційних втрат, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2021 року.

Суддя О.А. Топчій