ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021м. ДніпроСправа № 904/6928/20

За позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Державного торгівельно-виробничого підприємства "Будівельник", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпровської міської ради", м. Дніпро

про повернення комунального нерухомого майна та стягнення заборгованості в сумі 16 942 грн. 47 коп. за договором оренди нерухомого майна від 12.09.2017 № 309-ДРА/17

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- стягнути з Державного торгівельно-виробничого підприємства "Будівельник" заборгованість в сумі 16 942 грн. 47 коп., з яких: 15 558 грн. 53 коп. - заборгованість з орендної плати перед бюджетом за період з 01.07.2019 по 30.11.2020, 1 383 грн. 94 коп. - пеня за період з 21.12.2019 по 21.12.2020;

- зобов`язати Державне торгівельно-виробниче підприємство "Будівельник" повернути комунальне нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 023,3 кв.м., розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, буд 2 в одноповерховій прибудові до 9-поверхового будинку, шляхом підписання акту приймання-передачі, відповідно до умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 12.09.2017 № 309-ДРА/17.

Позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної сплати орендної плати та повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди.

В якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача останнім у позові зазначено Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпровської міської ради".

Ухвалою господарського суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпровської міської ради"

30.03.2021 відповідачем до суду надані докази на підтвердження сплати заборгованості за позовом у загальній сумі 16 942 грн. 47 коп.

Разом з тим, відповідач та третя особа не скористалися своїм правом на надання заперечень та письмових пояснень по суті спору у встановлений судом строк.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою від 28.12.2020, що направлялась відповідачу, з відміткою відділення поштового зв`язку Адресат відсутній за вказаною адресою. Повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвала суду від 28.12.2020 направлялась відповідачу за адресою, яка значаться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 23.12.2020).

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради (орендодавець) та Державним торгівельно-виробничим підприємством "Будівельник" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 309-ДРА/17 (надалі договір).

Пунктом 1.1 договору в редакції додаткової угоди від 28.08.2019 № 1 передбачено, що з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно вбудовані нежитлові приміщення (далі об`єкт оренди) загальною площею 923, 3 кв.м, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, 2, в одноповерховій прибудові до 9-поверховго будинку, вартість яких, згідно з незалежною оцінкою становить 3 604 051 грн, без ПДВ, що перебувають на балансі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, для використання під розміщення їдальні, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Відповідно до пункту 2.2 договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання передачі об`єкта оренди.

Орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за актом приймання передачі об`єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання передачі об`єкта оренди (п. 2.6 договору).

Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі при передачі об`єкта в оренду покладається на балансоутримувача, а при поверненні об`єкта з оренди на орендаря (п. 2.7 договору).

За умовами пункту 3.1 договору розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою.

Пунктом 3.2 договору визначено, що розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 3006, 37 грн без ПДВ (базова за серпень місяць 2017 року).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, починаючи з вересня 2017 року.

Згідно з пунктом 3.3 договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 70% від загальної суми орендної плати у розмірі 2 104, 46 грн до загального фонду міського бюджету;

- 30% від загальної суми орендної плати у розмірі 901, 91 грн на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.4 договору).

Відповідно до пункту 3.5 договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця не пізніше 15 числа, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря.

Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання передачі об`єкта оренди, включно.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у пункті 3.3 цього договору.

Цей договір діє з 12 вересня 2017 року до 10 вересня 2020 року включно (п. 10.1 договору).

Пунктами 10.2, 10.3 договору передбачено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. У разі відсутності протягом одного місяця заяви від орендаря про переукладення договору оренди на новий термін після отримання листа від орендодавця про закінчення терміну дії договору, договір оренди вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5 цього договору.

Згідно з пунктом 5.5 договору у разі припинення цього договору орендар зобов`язаний протягом 5 календарних днів з дати припинення повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря. Один екземпляр такого акта приймання-передачі надається орендодавцю.

У випадку припинення дії цього договору, орендна плата сплачується орендарем до дати фактичного повернення об`єкта оренди за актом приймання передачі (п. 12.5 договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення (далі об`єкт оренди) загальною площею 923, 3 кв.м, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, 2, в одноповерховій прибудові до 9-поверховго будинку, що підтверджується актом приймання передачі від 12.09.2017 (а.с. 18). Вказаний акт підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

Позивач листом № 7/4-716 від 07.04.2020 повідомив відповідача про закінчення 10.09.2020 строку дії договору, у випадку ненадходження від нього у місячний термін заяви про намір скористатись переважним правом на укладення договору на новий строк, та про необхідність повернення об`єкта оренди протягом 5 календарних днів з дати припинення договору, у випадку відмови орендаря від оренди на новий термін (а. с. 25).

Доказів переукладення договору на новий термін матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що відповідач після закінчення строку дії договору свого обов`язку із повернення приміщення за актом приймання-передачі у передбачений цим договором строк не виконав, розрахунків за договором зі сплати орендних платіж у повному обсязі не здійснив.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором у нього перед міським бюджетом виникла заборгованість зі сплати орендних платежів за період 01.07.2019 по 30.11.2020 у розмірі 15 558 грн. 53 коп., у зв`язку з несвоєчасним внесенням яких позивачем нарахована пеня в розмірі 1 383 грн. 94 коп. за період з 21.12.2019 по 21.12.2020.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути об`єкт оренди шляхом підписання акту приймання-передачі, відповідно до умов договору.

Після звернення позивача із даним позовом до суду, в рахунок оплати заборгованості з орендної плати та пені відповідач здійснив оплату у загальній сумі 16 942 грн. 47 коп., на підтвердження чого надав копії квитанцій від 01.02.2021 № 0.0..1 на суму 14 196 грн. 00 коп. та № 0.0..1 від 30.03.2021 на суму 2 746 грн. 47 коп.

Доказів повернення відповідачем об`єкту оренди сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування по справі є обставини укладання договору, строку його дії, передачі майна в оренду та повернення його з оренди, наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повернути спірні нежитлові приміщення, настання строку сплати орендної плати, наявність часткової чи повної сплати, допущення прострочення сплати орендної плати.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який регулює спірні правовідносини, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача з орендної плати перед міським бюджетом за період з 01.07.2019 по 30.11.2020 становить 15 558 грн. 53 коп.

З урахуванням положень п. 3.5. договору та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк оплати орендної плати є таким, що настав.

Отже, судом встановлений факт належного виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати орендної плати до бюджету, що не спростовано останнім належними доказами, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 15 558 грн. 53 коп. визнаються судом обґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом порушень чинного законодавства та умов договору не встановлено.

Водночас, відповідачем до матеріалів справи надані докази на підтвердження оплати заборгованості з орендної плати та пені у загальній сумі 16 942 грн. 47 коп. після звернення позивача із даним позовом до суду, тому грошові зобов`язання відповідача у вказаній сумі в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими Таким чином, між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди шляхом підписання акту приймання-передачі, відповідно до умов договору, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона булла одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно із ч. 2 ст. 795 цього Кодексу повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

За умовами договору відповідач протягом 5 календарних днів з дати припинення договору, тобто до 15.09.2020 включно, повинен був повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі, підписаним ним, балансоутримувачем та орендодавцем, але свого обов`язку з повернення майна з оренди не виконав.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 15 558 грн. 53 коп. та пені в розмірі 1 383 грн. 94 коп. провадження підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Водночас, оскільки провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 16 942 грн. 47 коп. судом закрито, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, судовий забір в сумі 2 102 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, п. 2 ч. 1ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 15 558 грн. 53 коп. та пені в розмірі 1 383 грн. 94 коп.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов`язати Державне торгівельно-виробниче підприємство "Будівельник" (49099, м. Дніпро, вул. Савкіна, буд. 2, ) повернути комунальне нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 023,3 кв.м., розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, буд. 2 в одноповерховій прибудові до 9-поверхового будинку, шляхом підписання акту приймання-передачі, відповідно до умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 12.09.2017 № 309-ДРА/17.

Стягнути з Державного торгівельно-виробничого підприємства "Будівельник" (49099, м. Дніпро, вул. Савкіна, буд. 2, ) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75, ) 2 102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві грн.. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 31.03.2021

Суддя І.А. Рудь