ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 Справа № 917/105/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Овен-Агро"

про стягнення 25942,00 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Овен-Агро" про стягнення 25942,00 грн., з них: 23800 грн. безпідставно набутих коштів, 2142,00 грн. - 3% річних.

Також позивачем заявлено до відшкодування 2270,00 грн. витрат на сплату судового збору та 15776,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачем помилково було перераховано відповідачу 23800,00 грн. за платіжним дорученням № 60 від 24.01.2018, відповідач помилково отримані кошти не повернув.

Ухвалою суду від 02.02.2021 р. було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.25).

Ухвала від 02.02.2021 вважається врученою відповідачу 16.02.2021р., що підтверджується відповідною довідкою поштового відділення (а.с.32). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 03.03.2021р.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно ст.113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.21).

Ухвалою суду від 02.02.2021 року відкрито провадження у справі № 917/105/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.25-26).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 12.02.2021р. (а.с.30).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.02.2021 р., надіслана відповідачу на адресу: вул. Автобазівська, буд.2/9, офіс 213, м. Полтава, Полтавська область, 36008, повернулася до суду з відміткою поштового відділення 16.02.2021 про закінчення терміну зберігання (а.с.31-34).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Овен-Агро" зареєстроване за адресою: вул. Автобазівська, буд.2/9, офіс 213, м. Полтава, Полтавська область, 36008 (а.с.24).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 02.02.2021 вважається врученою відповідачу 16.02.2021.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, суд з листом від 16.03.2021 направляв копію ухвали від 02.02.2021 на адресу засновника відповідача вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Дана ухвала була вручена адресату, що підтверджується поштовим повідомленням від 17.03.2021р.

Крім того, на офіційному сайті Судової влади України 02.02.2021 та 16.03.2021 були розміщені відповідні оголошення про розгляд цієї справи (а.с.28, 35).

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання учасником справи кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідач належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи у відповідності до ст. ст. 120, 242 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" (позивач) у позові зазначає, що в грудні 2017 року він проводив усні переговори з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Овен-Агро" (відповідачем) щодо укладання договору підряду на виконання відповідачем на користь позивача робіт з виготовлення ковша; сторони не досягли згоди щодо умов договору та відмовилися від його укладання.

Проте, позивачем помилково було перераховано відповідачу 23800,00 грн. за платіжним дорученням № 60 від 24.01.2018 (а.с.13).

Позивач направив відповідачу вимогу від 04.10.2020 № 8 про повернення помилково сплачених коштів в сумі 23800,00 грн., що були перераховані за платіжним дорученням № 60 від 24.01.2018. Факт направлення вимоги підтверджується поштовим описом вкладення у цінний лист від 05.10.2020, поштовою накладною від 05.10.2020 (а.с.16-17). Згідно наданого позивачем конверту від 05.10.2020 вказане відправлення було повернуто позивачу з довідкою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с.18).

Позивач у позові зазначає, що відповідач кошти не повернув; підстави для отримання цих коштів відсутні.

В зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 23800 грн. безпідставно набутих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України та 2142,00 грн. - 3% річних.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

За ч.2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Відповідно до п.1 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом укладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Згідно з ч.8 цієї статті у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

В ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач у позові зазначає, що сторони договір не уклали. Відповідач в установленому порядку це твердження не спростував.

Надане платіжне доручення № 60 від 24.01.2018 само по собі не підтверджує факту погодження з відповідачем таких істотних умов договору як предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, обставина щодо помилкового перерахування відповідачу 23800,00 грн за платіжним дорученням № 60 від 24.01.2018 за відсутності підстав для такої оплати, визнається судом встановленою з огляду на більшу вірогідність доказів поданих позивачем.

Враховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку, що спірна сума грошових коштів була набута відповідачем безпідставно.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала.

Судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 19.09.2018р. у справі № 917/171/17, про те, що у разі відсутності між сторонами договірних відносин, грошові кошти, заявлені позивачем до стягнення, підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

З огляду на те, що між сторонами відсутні договірні відносини, а тому сплачені позивачем відповідачу грошові кошти в сумі 23800,00 грн, підлягають поверненню відповідачем на підставі статті 1212 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 23800,00 грн безпідставно отриманих грошових коштів задовольняються судом.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення 2142,00 грн 3% річних, нарахованих за період з 24.01.2018 за три роки, на підставі ч. 2 ст. 1214 та ч.2 ст. 536 ЦК України.

При розгляді цієї вимоги суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 зазначено, що термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше Ї це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; друге Ї прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються три проценти річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на положення ст. 253 ЦК України обов`язок відповідача повернути безпідставно отримані кошти починається з наступного дня після їх одержання, тобто з 25.01.2018.

Суд встановив, що за період 25.01.2018 22.01.2021 (тобто з дати настання обов`язку відповідача повернути безпідставно отримані кошти та по дату подачі позову до суду згідно поштової накладної на конверті) сума 3% річних становить 2138,09 грн. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та задовольняються судом.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних судом відхиляються як безпідставні.

Також, позивачем заявлено до відшкодування 2270,00 грн. витрат на сплату судового збору та 15776,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 2270,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 50 від 20.01.2021р. (а.с.10). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 21.01.2021 (а.с.22).

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір повністю покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем до позову додано ордер серії ОД № 518742 від 21.01.2021 на право адвоката Крушенівського Р. О. представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" в Господарському суді Полтавської області та свідоцтво про право Крушенівського Р. О. на заняття адвокатською діяльністю (а.с.11, 12).

Позивачем не подано суду договору про надання правничої допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

В зв`язку з неподання вказаних доказів згідно з вимогами ст.126 ГПК України у суду відсутні правові підстави для відшкодування з відповідача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Овен-Агро" (вул. Автобазівська, буд.2/9, офіс 213, м. Полтава, Полтавська область, 36008; ідентифікаційний код 37753417) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" (вул. Центральна, буд.120-Б, село Шабо, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67770; ідентифікаційний код 03768767) 23800грн 00 коп. - повернення безпідставно отриманих коштів, 2138грн 09 коп. - 3% річних, 2270грн. 00 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 01.04.2021.

Суддя Т. М. Безрук