УХВАЛА
про вжиття заходів забезпечення позову
м. Київ

06.04.2021Справа № 910/3704/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Данилової М.В., розглянувши матеріали заяви б/н від 30.03.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» (03150, м. Київ, вул. Горького (Антоновича), буд. 131)

до відповідачів:
1. Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, б. 6)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» (01133, м. Київ, пр.-т Лабораторний, буд. 6, каб. 13)

про визнання недійсним контракту,

Представники сторін не викликались.

ВСТАНОВИВ:
09 березня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» (позивач) надійшла позовна заява № 0363 від 05 березня 2021 року до відповідачів: 1. Міністерства оборони України та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс», в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку визнати недійсним державний контракт укладений між відповідачами по об`єкту «Реконструкція технічної території арсеналу (шифр РТ-Ц-58) ІІ-ІІІ черга».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний державний контракт визначає необхідність проведення тих робіт, які вже є предметом державного контракту № 362/5/18/1 від 17.05.2018 року та порушує права позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження у справі на 14.04.2021 року.

30 березня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява б/н від 30.03.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

17.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс», як виконавцем та Міністерством оборони України, як замовником було укладено Державний контракт №362/5/18/1 (Контракт).

Відповідно до п. 1 Контракту виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати роботи з «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-Ц- 58) за чергами (етапами) в обсягах та у строки, що зазначені в календарному плані виконання робіт за державним оборонним замовленням згідно додатком № 1 до Контракту.

У відповідності до умов Контракту виконавець зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати роботи з «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-Ц-58) (Роботи) за етапами в обсягах та у строки, що зазначені в календарному плані виконання робіт за державним оборонним замовленням згідно з додатком № 1 до Контракту (Календарний план), а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

У відповідності до Календарного плану (в редакції додаткової угоди № 1 від 15.11.2018 року до Контракту) який є додатком № 1 до Контракту виконання робіт по будівництву об`єкту «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-Ц-58) здійснення будівництва визначено в три черги:

-І черга будівництва (15 споруд) травень 2018 року - жовтень 2019 року;

-II черга будівництва (12 споруд) червень 2019 року - серпень 2020 року;

-III черга будівництва (10 споруд) березень 2020 року - лютий 2021 року.

Заявник вказує, що Державний контракт №362/5/18/1 від 17.05.2018 року є діючим та має однакову юридичну силу для обох сторін.

Відповідно до заяви про вжиття заходів забезпечення позову наприкінці 2020 року Міністерство оборони України заново провів закупівлю відповідних робіт «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-Ц-58) (А1398) на II - III черги будівництва», які вже с предметом Державного контракту №362/5/18/1 від 17.05.2018 року, по яких вже визначено договірну ціну та заплановано і здійснюється фінансування, шляхом укладення нового Контракту із новим виконавцем на ті ж самі роботи та з необхідністю повторного фінансування з державного бюджету тих робіт по яких вже передбачено фінансування в межах Державного контракту №362/5/18/1 від 17.05.2018 року.

В обґрунтування викладеного заявник посилається на наявність у провадженні Господарського суду міста Києва справи № 910/16904/20 за позовом Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс», про розірвання Державного контракту № 362/5/18/1 на виконання робіт за державним оборонним замовленням з «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-Ц58), що укладений 17.05.2018 року.

У зв`язку з викладеним заявник вказує на те, що будь-які намагання залучення Міністерством оборони України інших осіб для здійснення робіт, які передбачені чинним Державним контрактом №362/5/18/1 від 17.05.2018 року, шляхом укладення нового Державного контракту є неправомірними і матимуть наслідки, окрім незаконності таких дій з огляду на чинність відповідного Контракту №362/5/18/1 від 17.05.2018 року, ще і негативні фінансові наслідки та повторне виділення коштів з державного бюджету на ті самі роботи.

Таким чином, існує небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача стосовно виконання первісного Державного контракту №362/5/18/1 від 17.05.2018 року, для відновлення таких прав та інтересів позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат (проводити дослідження (в тому числі експертних) стосовно обсягу, вартості та якості виконаних ТОВ «Спецтехресурс» робіт, вчиняти дії спрямовані на внесення різноманітних змін до Державного контракту №362/5/18/1 від 17.05.2018 року (в тому числі і стосовно обсягів, вартості та строків виконання робіт) звертатись до суду з новими позовами пов`язаними із фактом виконання ТОВ «Спецтехресурс» та фактом необхідності внесення у зв`язку із цим змін до Державного контракту №362/5/18/1 від 17.05.2018 року).

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Положеннями абз. 1 ч. 6,ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Згідно з Постановою Верховного Суду Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правами.

У даному випадку суд вважає, що є необхідність застосувати захід забезпечення позову шляхом зупинення дії Державного контракту укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» по об`єкту «Реконструкція технічної території арсеналу (шифр - РТ-Ц-58) II - III черга», а саме: «Реконструкція технічної території військової частини НОМЕР_1 (яка дислокується в с. Цвітоха, Славуцького району Хмельницької області») друга та третя черги до вирішення спору по суті, оскільки вважає, що саме цей захід забезпечення позову є розумним та адекватним відносно заявленого позову.

Суд встановив збалансованість інтересів сторін шляхом накладення заборони на списання коштів з особового рахунку позивача, в тому, що відповідач зможе стягнути заборгованість за нарахуваннями штрафних санкцій після винесення рішення по справі у разі відмови в задоволенні позову, а позивач в свою чергу не буде позбавлений коштів в господарській діяльності на період розгляду справи.

Невжиття заходу забезпечення позову у вигляді зупинення дії Державного контракту укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» по об`єкту «Реконструкція технічної території арсеналу (шифр - РТ-Ц-58) II - III черга», а саме: «Реконструкція технічної території військової частини НОМЕР_1 (яка дислокується в с. Цвітоха, Славуцького району Хмельницької області») друга та третя черги до вирішення спору по суті призведе до заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль, навіть у випадку задоволення позову по справі № 910/3704/21.

Стосовно заборони до вирішення спору по суті Міністерству оборони України та Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на виконання державного контракту укладеного між Міністерством оборони України та товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» по об`єкту «Реконструкція технічної території арсеналу (шифр - РТ-Ц-58) II - III черга», а саме: «Реконструкція технічної території військової частини НОМЕР_1 (яка дислокується в с. Цвітоха, Славуцького району Хмельницької області)» друга та третя черги, в тому числі заборонити вчиняти дії спрямовані на виконання будівельно-монтажних робіт, суд зазначає, що така вимога фактично дублює та охоплює собою вимогу про зупинення дії Державного контракту, а отже не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, оскільки, заявником надано суду належні та допустимі доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» б/н від 30.03.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. Зупинити дію Державного контракту укладеного між Міністерством оборони України (ідентифікаційний код юридичної особи 00034022) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» (ідентифікаційний код юридичної особи 39346430) по об`єкту «Реконструкція технічної території арсеналу (шифр - РТ-Ц-58) II - III черга», а саме: «Реконструкція технічної території військової частини НОМЕР_1 (яка дислокується в с. Цвітоха, Славуцького району Хмельницької області») друга та третя черги до вирішення спору по суті.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Дана ухвала може бути оскаржена відповідно до статті 255 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалу підписано 06.04.2021 р. (у зв`язку з перебуванням судді Данилової М.В. у нарадчій кімнаті)

Суддя М.В. Данилова