ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Справа№ 911/2498/18 (911/2833/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

За участю секретаря судового засідання Брунько А.І.

та представників сторін:

ліквідатор ПрАТ "Росава" арбітражний керуючий Комлик І.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2021

у справі № 911/2498/18 (911/2833/20) (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Росава" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91; )

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91; )

та відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Росава Тайерс" (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. "А", кім. 602; )

про усунення перешкод у користуванні майном та визнання правочинів недійсними

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2498/18

за заявою Голови ліквідаційної комісії Приватного акціонерного товариства "Росава" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91; )

до боржника Приватного акціонерного товариства "Росава" (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91; )

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа №911/2498/18 про банкрутство ПрАТ "Росава", провадження в якій відкрите ухвалою суду від 27.11.2018.

Постановою Господарського суду Київської області від 04.12.2018 визнано банкрутом ПрАТ "Росава" та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 24.06.2020 ліквідатором ПрАТ "Росава" призначено арбітражного керуючого Комлика І.С.

На даний час у справі триває ліквідаційна процедура.

28.09.2020 до місцевого господарського суду надійшла заява ПрАТ "Росава" від 25.09.2020 б/№ (вх. №2872/20) до відповідачів ТОВ "Преміорі" та ТОВ "Росава Тайерс" про визнання недійсним договору оренди майна №833 від 01.04.2020, договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020 та усунення перешкод у користуванні майном (з урахуванням заяви ліквідатора ПрАТ "Росава" від 23.10.2020 б/№ (вх. №23154/20) про зміну предмету позову).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі №911/2498/18 (911/2833/20) заяву ПрАТ "Росава" від 25.09.2020 б/№ (вх. №2872/20) до ТОВ "Преміорі" та ТОВ "Росава Тайерс" про усунення перешкод у користуванні майном та визнання правочинів недійсними задоволено частково.

Визнано недійсним Договір оренди майна №833 від 01.04.2020, укладений між ПрАТ "Росава" та ТОВ "Преміорі".

Визнано недійсним Договір суборенди майна №1000 від 02.04.2020, укладений між ТОВ "Преміорі" та ПрАТ "Росава Тайерс".

Зобов`язано ТОВ "Преміорі" усунути перешкоди в користуванні майном, що належить ПрАТ "Росава" на праві власності та є предметом оренди згідно Договору оренди майна №833 від 01.04.2020.

Зобов`язано ТОВ "Росава Тайерс" усунути перешкоди в користуванні майном, що належить ПрАТ "Росава" на праві власності та є предметом суборенди згідно Договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020.

Зобов`язано ТОВ "Преміорі" звільнити нежитлові приміщення, що є предметом оренди згідно Договору оренди майна №833 від 01.04.2020 та повернути все орендоване майно його власнику - ПрАТ "Росава".

Зобов`язано ТОВ "Росава Тайерс" звільнити нежитлові приміщення, що є предметом суборенди згідно Договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020 та повернути все орендоване майно його власнику - ПрАТ "Росава.

В іншій частині заяви відмовлено; розподілено судовий збір.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміорі" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі №911/2498/18 (911/2833/20) повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ліквідатора ПрАТ "Росава".

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт відмічає, що договір оренди та договір суборенди укладено сторонами з дотриманням вимог чинного законодавства, що виключає можливість визнання їх недійсними відповідно до норм ст. 215 ЦК України.

Разом з тим скаржник стверджує, що оскаржувана ухвала не відповідає приписам ст. 232 ГПК України та ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки за результатами даного спору місцевий господарський суд повинен був ухвалити рішення, тоді як постановив ухвалу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді - Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі №911/2498/18 (911/2833/20); розгляд апеляційної скарги призначено на 30.03.2021.

24.03.2021 від ліквідатора ПрАТ "Росава" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого ліквідатор просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, увалу Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі №911/2498/18 (911/2833/20) залишити без змін.

Ліквідатор відмічає, що звертався до відповідача-1 з листами про відмову від договору оренди (у зв`язку з несплатою орендних платежів) та щодо негайного повернення майна. Проте вказані вимоги ліквідатора залишені відповідачами без реагування та задоволення, з чого слідує, що дії відповідачів порушують права та інтереси власника майна ПрАТ "Росава", перешкоджають реалізації прав власника з володіння, користування та розпорядження, а також обмежують повноваження ліквідатора у відповідності до норм Кодексу України з процедур банкрутства. А відтак, місцевий господарський суд з`ясувавши всі обставини справи, правомірно задовольнив позовні вимоги.

В судовому засіданні 30.03.2021 ліквідатор ПрАТ "Росава" проти вимог та доводів скаржника заперечив з підстав наведених у відзиві, просив суд оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Інші учасники провадження у справі у судове засідання повноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 30.03.2021, згідно ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ліквідатора банкрута, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства ( далі - КУзПБ), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

В силу ст. 42 КУзПБ правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені після порушення провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2020 ліквідатор ПрАТ "Росава" звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Росава Тайерс", згідно з яким просив суд (з урахуванням заяви ліквідатора ПрАТ "Росава" від 23.10.2020 б/№ (вх. №23154/20) про зміну предмету позову):

- визнати недійсним Договір оренди майна №833 від 01.04.2020, укладений між ПрАТ "Росава" та ТОВ "Преміорі";

- визнати недійсним Договір суборенди майна №1000 від 02.04.2020, укладений між ТОВ "Преміорі" та ТОВ "Росава Тайерс";

- зобов`язати ТОВ "Преміорі" усунути перешкоди в користуванні майном, що належить ПрАТ "Росава" на праві власності та є предметом оренди згідно Договору оренди майна №833 від 01.04.2020;

- зобов`язати ТОВ "Росава Тайерс" усунути перешкоди в користуванні майном, що належить ПрАТ "Росава" на праві власності та є предметом суборенди згідно Договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020;

- заборонити ТОВ "Преміорі" чинити перешкоди ПрАТ "Росава" та ліквідатору ПрАТ "Росава" арбітражному керуючому Комлику І.С. в користуванні та доступі до майна, розташованого за адресою: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91 та 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 83, яке є предметом оренди згідно Договору оренди майна №833 від 01.04.2020;

- заборонити ТОВ "Росава Тайерс" чинити перешкоди ПрАТ "Росава" та ліквідатору ПрАТ "Росава" арбітражному керуючому Комлику І.С. в користуванні та доступі до майна, розташованого за адресою: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91 та 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 83, яке є предметом суборенди згідно Договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020;

- зобов`язати ТОВ "Преміорі" звільнити нежитлові приміщення, що є предметом оренди згідно Договору оренди майна №833 від 01.04.2020 та повернути все орендоване майно його власнику - ПрАТ "Росава";

- зобов`язати ТОВ "Росава Тайерс" звільнити нежитлові приміщення, що є предметом суборенди згідно Договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020 та повернути все орендоване майно його власнику - ПрАТ "Росава".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди майна №833 від 01.04.2020 та договір суборенди майна №1000 від 02.04.2020 є нікчемними правочинами (недійсними в силу закону - ч. 2 ст. 215 ЦК України), оскільки вказані договори укладені щодо майна, яке перебуває в заставі та іпотеці за відсутності згоди заставо-та іпотекодержателів - Національного банку України та ТОВ «ФК «Інвестохілс Веста».

Крім того ліквідатор повідомляє, що в порушення прав кредиторів, згідно даних бухгалтерського обліку ПрАТ "Росава", ТОВ "Преміорі" не здійснювало сплату орендних платежів на виконання умов договору оренди майна №833 від 01.04.2020 протягом трьох місяців (квітень, травень, червень 2020), у зв`язку з чим ліквідатор повідомив відповідаа-1 про відмову від договору.

Щодо Договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020 ліквідатор зазначає підставою недійсності вказаного договору також те, що передача майна в суборенду відбулась без погодження орендодавця, отже порушено ст. 203, 761, 774 ЦК України.

Щодо позовних вимог про усунення перешкоди в користуванні майном, заборону чинити позивачу перешкоди в користуванні та доступі до майна та зобов`язання звільнити майно та повернути все орендоване майно його власнику - ПрАТ "Росава" позивач зазначає, що ліквідатором направлено ТОВ "Преміорі" повідомлення про відмову від договору оренди майна №833 від 01.04.2020 та відповідачам-1, -2 вимоги про повернення орендованого майна, проте вказані вимоги залишені без задоволення, майно перебуває у фактичному володінні ТОВ "Преміорі" і ТОВ "Росава Тайерс", що унеможливлює виконання ліквідатором ПрАТ "Росава" арбітражним керуючим Комликом І.С. своїх повноважень.

З матеріалів справи слідує, що відповідачі не скористались правом подачі відзивів на заяву ліквідатора, участі у розгляді справи судом першої інстанції не брали.

Оцінюючи подані ліквідатором докази та наведені у заяві обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.04.2020 між ПрАТ "Росава" в особі ліквідатора товариства арбітражного керуючого Дьоміної С.С. (орендодавець) та ТОВ "Преміорі" (орендар) укладено договір оренди майна №833, відповідно до умов якого (п. 1.1.) з метою захисту та забезпечення збереження (підтримання) майна та об`єктів нерухомості орендаря в належному стані під час процедури ліквідації ПрАТ "Росава", з метою недопущення знецінення вказаного майна та обладнання, орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове володіння та користування, нежитлові будівлі та основні засоби, відповідно до переліку орендованого майна, що затверджений в Додатках №1 та №2 до Договору.

Майно, що зазначене в п. 1.1. цього Договору, розташоване за адресами, вказаними в Додатках №1 та №2, та іменується разом в подальшому за текстом цього договору - Майно (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 1.3. Договору, цільове призначення майна: майно передається в оренду орендодавцем орендарю для використання в господарській діяльності орендаря.

Розділом 2 Договору визначено, що майно повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем у строк не пізніше 30 календарних днів з моменту укладання цього договору, з обов`язковим складанням Акту приймання-передачі, в якому зазначається технічний стан майна. Майно вважається переданим орендодавцем орендарю з моменту підписання та скріплення печатками сторін Акту приймання-передачі майна.

Даний договір оренди укладений сторонами на 1 рік та може бути продовжений за згодою сторін (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1., 4.3. Договору розмір орендної плати за користування орендованим майном складає 932 000,00 грн без ПДВ на місяць. Орендна плата сплачується орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Згідно п. 6.1.3 Договору орендар має право за погодженням з орендарем умов договору здавати майно в суборенду як в цілому, так і в частині з обов`язковим забезпеченням цілісності та охорони переданого в суборенду майна або його частини.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання акту приймання-передачі майна в оренду і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 12.1. Договору).

06.04.2020 між ПрАТ "Росава" в особі ліквідатора товариства арбітражного керуючого Дьоміної С.С. та ТОВ "Преміорі" складено, підписано та скріплено печатками сторін Акти №1 та №2 приймання-передачі майна за Договором оренди № 833 від 01.04.2020.

В подальшому, 02.04.2020 між ТОВ "Преміорі" (орендар) та ТОВ "Росава Тайерс" (суборендар) укладено Договір суборенди майна №1000, відповідно до умов якого (п. 1.1.) орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове володіння та користування майно відповідно до переліку, що затверджений в Додатках №1, №2 та №3 до Договору.

Майно, що зазначене в п. 1.1. цього Договору, розташоване за адресами, вказаними в Додатках №1, №2 та №3, та іменується разом в подальшому за текстом цього договору - Майно (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 1.3. Договору №1000, цільове призначення майна: майно передається в суборенду орендарем суборендарю для використання в господарській діяльності суборендаря.

Розділом 2 Договору №1000 визначено, що майно повинно бути передане орендарем та прийняте суборендарем у строк не пізніше 30 календарних днів з моменту укладання цього договору, з обов`язковим складанням Акту приймання-передачі, в якому зазначається технічний стан майна. Майно вважається переданим орендарем суборендарю з моменту підписання та скріплення печатками сторін Акту приймання-передачі майна.

Даний договір суборенди укладений сторонами строком з 02.04.2020 по 31.12.2020 (п. 3.1. Договору №1000).

Відповідно до п. 4.1., 4.3., 4.4. Договору №1000, розмір плати суборенди за користування майном за місяць становить 900 000,00 грн без ПДВ. Орендна плата сплачується орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання акту приймання-передачі майна в суборенду і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 12.1. Договору №1000).

З умов вказаних договорів та актів приймання-передачі майна слідує, що попереднім ліквідатором ПрАТ "Росава" арбітражним керуючим Дьоміною С.С. передано в оренду ТОВ "Преміорі" рухоме та нерухоме майно, що складає цілісний майновий комплекс боржника та в подальшому ТОВ "Преміорі" передано вказане майно в суборенду ТОВ "Росава Тайерс".

Місцевий господарський суд встановивши, що спірне майно ПрАТ "Росава" є предметом застави і іпотеки та забезпечує грошові вимоги кредиторів у даній справі - Національного Банку України та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", дійшов висновку про те, що договір оренди майна №833 від 01.04.2020 є недійсним з моменту його укладення в силу спеціальної норми ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" та загальних норм ст. 215, 216, 236 ЦК України і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Однак Північний апеляційний господарський суд вважає помилковими та такими, що не узгоджуються зі спеціальними нормами КУзПБ вказані твердження Господарського суду Київської області.

Так, системний аналіз положень КУзПБ дає підстави для висновку, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Вказана норма покликана в першу чергу забезпечити як збереження майна боржника, визнаного банкрутом, так і не допустити втрати його властивостей для досягнення основного завдання ліквідаційної процедури -продажу майна банкрута за найвищою ціною та ключової мети - задоволення вимог всіх кредиторів боржника за рахунок його продажу, в тому числі і заставних.

Статтею 61 КУзПБ встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута.

Тобто, забезпечення збереження майна банкрута, в тому числі і заставного, недопущення погіршення його стану є безпосереднім обов`язком ліквідатора.

КУзПБ встановлює обов`язок схвалення плану санації забезпеченими кредиторами та погодження умов продажу майна, що є предметом забезпечення, у ліквідаційній процедурі. При цьому, положеннями КУзПБ не передбачено отримання згоди іпотекодержателя на укладення під час ліквідаційної процедури, зокрема, договору оренди майна, що укладений з метою захисту та забезпечення збереження майна боржника.

Відтак, посилання ліквідатора, як на підставу недійсності оспорюваного договору, на положення Закону України «Про іпотеку» є необґрунтованими з огляду на спеціальні норми КУзПБ, які мають пріоритет у застосуванні під час розгляду справи про банкрутство перед іншими законодавчими актами України.

При цьому, при розгляді даного спору колегія суддів бере до уваги правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, вчинених ним протягом зазначеного в ст. 42 КУзПБ строку.

Так, ст. 42 КУзПБ регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в так званий "підозрілий" період до відкриття провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом трьох років, що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст. 42 КУзПБ встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Кодексі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

Така правова позиція щодо правильного застосування норми права висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі №910/6179/17, від 23.04.2019 у справі №19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі №910/7827/17.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Проаналізувавши матеріали справи в сукупності та оцінивши подані докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вказані вище обставини щодо передачі майна ПрАТ "Росава" 01.04.2020 в оренду за договором №833, передачі обумовленого в договорі оренди майна в суборенду на наступний день (02.04.2020) та несплата ТОВ "Преміорі" орендних платежів починаючи з моменту укладення договору оренди (квітень, травень, червень 2020 року), свідчать про зловживання (попереднім ліквідатором боржника) правами щодо розпорядження майном боржника та мають ознаки фраудаторного правочину, що укладений з наміром ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямований на завдання шкоди кредиторам.

Отже, беручи до уваги основну мету визнання недійсними правочинів за участю боржника у межах справи про банкрутство - захист інтересів кредиторів, адекватне наповнення ліквідаційної маси та скорочення різниці між розміром ліквідаційної маси і загальним розміром кредиторських вимог, зважаючи на встановлені обставини стосовно того, що спірний договір укладений боржником у підозрілий період, орендар не сплачував орендну плату з моменту укладення договору до моменту звернення ліквідатора з листом про відмову від договору оренди (на протязі 3-х місяців), що є безумовним порушенням прав та майнових інтересів кредиторів, вимога ліквідатора ПрАТ "Росава" про визнання недійсним договору оренди №833 від 01.04.2020, в силу положень ст. 42 КУзПБ, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки договір суборенди (піднайму) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму), враховуючи, що договір оренди №833 від 01.04.2020 є недійсним та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, Господарський суд Київської області дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору суборенди №1000 від 02.04.2020.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання відповідачів -1, -2 звільнити нежитлові приміщення та повернути все орендоване (суборендоване) майно власнику ПрАТ "Росава", суд зазначає наступне.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки договір оренди №833 від 01.04.2020 та договір суборенди №100 від 02.04.2020 визнані судом недійсними, ТОВ "Преміорі" та ТОВ "Росава Тайерс" не мають законних прав користування майном, що належить ПрАТ "Росава" на праві власності, такі дії відповідачів фактично є безпідставним користуванням чужим майном, що в свою чергу обмежує право вільного володіння та встановлює перешкоди у реалізації прав законного власника даного майна, зокрема унеможливлює проведення ліквідатором інвентаризації активів боржника та здійснення процедури продажу спірного майна.

Таким чином місцевий господарський суд правомірно встановив, що ефективним способом захисту прав ПрАТ "Росава" є зобов`язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні майном, що належить ПрАТ "Росава" на праві власності та є предметом оренди (суборенди) згідно Договорів №833 від 01.04.2020 та №1000 від 02.04.2020; зобов`язання відповідачів звільнити нежитлові приміщення, що є предметом оренди згідно договорів №833 від 01.04.2020 та №1000 від 02.04.2020 та повернути все майно його власнику - ПрАТ "Росава".

Щодо позовних вимог про заборону відповідачам чинити перешкоди ліквідатору ПрАТ "Росава" арбітражному керуючому Комлику І.С. в користуванні та доступі до спірного майна, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки позивачем не наведено обґрунтування вказаних позовних вимог та не доведено того, що дані позовні вимоги можуть ефективно захистити порушені права позивача, враховуючи конкретні обставини справи та зміст заявлених позовних вимог в їх сукупності.

Зважаючи на те, що ліквідатор ПрАТ "Росава" змінив предмет позову та просив суд, крім іншого, визнати недійсними договори №833 від 01.04.2020 та №100 від 02.04.2020, що укладені боржником в спірний період, Господарський суд Київської області за результатами розгляду даної справи правомірно прийняв судове рішення у формі ухвали, що відповідає вимогам ст. 42 КУзПБ та спростовує доводи скаржника про необхідність ухвалення рішення за результатами спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що місцевий господарський суд хоча і припустився невірного застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про іпотеку», тоді як застосуванню підлягали норми КУзПБ, однак це не вплинуло на прийняття вірного рішення у справі щодо часткового задоволення позовних вимог, відсутні підстави для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі №911/2498/18 (911/2833/20) та задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі".

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі №911/2498/18 (911/2833/20) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі №911/2498/18 (911/2833/20) залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2498/18 (911/2833/20) повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено 01.04.2021.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська