ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2021 р. Справа № 913/503/20
про стягнення 743 410,50 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Розглядається позовна заява про стягнення 743 410,50 грн. безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.
31.08.2020р. до господарського суду Луганської області позивач звернувся з даною позовною заявою (вх. №913/503/20).
02.09.2020р. ухвалою господарського суду Луганської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
02.09.2020р. ухвалою вказаного суду повернуто з Державного бюджету України Рубіжанській міській раді судовий збір у сумі 6 504,84 грн., який сплачений за платіжним дорученням від 20.08.2020р. № 834.
Ухвалою зазначеного суду від 28.09.2020р. матеріали справи № 913/503/20 направлено за підсудністю до господарського суду Полтавської області.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями господарського суду Полтавської області дану справу передано на розгляд судді Солодюк О.В.
Ухвалою суду від 19.10.2020р. прийнято до провадження справу № 913/503/20, призначено підготовче засідання у справі на 17.11.2020р. на 09-30 год.
27.10.2020р. ухвалою суду підготовче засідання призначено на 17.11.2020р. о 09-30 год. у режимі відеоконференції з Рубіжанським міським судом Луганської області.
Ухвалою суду від 17.11.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду, відкладено розгляд справи на 19.01.2021р. на 10-00 год.
Ухвалою суду від 17.11.2020р. повернуто з Державного бюджету України на користь Рубіжанської міської ради Луганської області зайво сплачений судовий збір в сумі 6 040,21 грн., перерахований за платіжним дорученням № 834 від 20.08.2020р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.
Ухвалою суду від 23.12.2020р. відмовлено в задоволенні заяви Рубіжанської міської ради Луганської області про проведення засідання в режимі відеоконференції 19.01.2021р. о 10-00 год.
Ухвалою суду від 19.01.2021р. закрито підготовче провадження, призначено справу № 913/503/20 до судового розгляду по суті на 18.02.2021р. на 12-00 год.
Ухвалою суду від 03.02.2021р. виправлено описку у резолютивній частині ухвали від 17.11.2020р. у справі № 913/503/20 стосовно повернення зайво сплаченого судового збору.
Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 01.08.2019р. по 31.07.2020р. відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка площею 4,1438 га використовувалась для розміщення автотранспорту, ремонтних і складських приміщень по вул. Заводська, 30 у м. Рубіжне Луганської області, що призвело до неотримання Рубіжанською міською радою Луганської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
Позивач в обгрунтування позовних вимог також посилається на ст. 3, ч.3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", ч.1, ч.2 ст. 120, 125, 126, ч.1, ч.2 ст. 152, 206 ЗК України, ст. 83, ч.1 ст. 377, ст.1212 ЦК України, п. 288.5.1 ч. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, ч.2 ст. 20, ч.3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" та вважає, що Рубіжанська міська рада Луганської області втратила належне їй майно (кошти від орендної плати) за період з 01.08.2019 року по 31.07.2020 рік, які могла б отримати у разі укладення між нею і відповідачем договору оренди.
Відповідач у вказаний період не вчинив дій, спрямованих на укладення договору оренди з Рубіжанською міською радою Луганської області і фактично отримав дохід, як розмір плати за користування земельною ділянкою. Позивач відповідачу нарахував відповідачу 743 410,50 грн. заборгованості (безпідставно збережених коштів) за період з 01.08.2019р. по 31.07.2020р., як власнику об`єкту нерухомого майна за вказаною адресою.
В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначає, що 16.01.2020р. відповідач продав ТОВ "БОЦМАН ЛТД" об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці за адресою: вул. Заводська,30, м. Рубіжне. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №223032009 від 08.09.2020р.) 16.01.2020р. за ТОВ "БОЦМАН ЛТД" зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за вказаною адресою.
Позивач заявою (вх.№1259 від 02.02.2021 р.) просить суд провести судове засідання 18.02.2021 р. без участі його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач відзив на позов не надав, його представник в судове засідання не з`явився.
Ухвала суду від 19.01.2021 р., яка направлялась відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві, і яка співпадає з адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою пошти про те, що невірно зазначена (відсутня) адреса та адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 222-225).

Згідно ч.7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно п. п. 3-5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Отже, з врахуванням вищезазначеного, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 178, ч.1 ст. 202 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 18.02.2021р. ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

29.09.2010р. Рішенням №75/70 Рубіжанської міської ради Луганської області "Про надання земельної ділянки приватному підприємству "Фірма ВІАЛ" вирішено приватному підприємству "Фірма ВІАЛ" затвердити технічну документацію з землеустрою для складення документів, які підтверджують право на земельну ділянку для автотранспорта, ремонтних та складських приміщень за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська,30, виконану комунальним підприємством Рубіжанської міської ради "Земпроект"; надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 4,1438 га, розміщену за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська, 30, для розміщення автотранспорта, ремонтних та складських приміщень за рахунок земель, наданих в оренду приватному підприємству "Фірма ВІАЛ", відповідно до технічної документації з землеустрою по складанню документів, які підтверджують право на земельну ділянку, виконану комунальним підприємством Рубіжанської міської ради "Земпроект".

Цим рішенням встановлено суму орендної плати (7 405, 47 грн.) в місяць, яка буде корегуватися з врахуванням індекса інфляції, встановленого бюджетним законодавством України.

Також вказаним рішенням зазначено про укладення приватним підприємством "Фірма ВІАЛ" договору оренди землі з Рубіжанською міською радою протягом місяця з моменту прийняття цього рішення. Відділу Держкомзему у м. Рубіжне Луганської області внести зміни у відповідну документацію (а.с.11).

На підставі вищезазначеного рішення між Рубіжанською міською радою та приватним підприємством "Фірма "ВІАЛ" був укладений договір оренди землі від 16.05.2011р. строком на 49 років, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,1438 га в м. Рубіжне, вул. Заводська, 30 для розміщення автотранспорту, ремонтних і складських приміщень (а.с.45-48).

Пунктом 9 договору встановлено щомісячну орендну плату у сумі 7 405,47 грн. (3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).

Договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у м. Рубіжне, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.05.2011р. за № 00005.

18.06.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІАЛАГРОТРАНС" придбано 9/50 частки об`єкту нерухомого майна загальною площею 1457,5 кв.м. та 1287,3 кв.м. (1854,8кв.м.) за адресою: вул. Заводська, 30 м. Рубіжне, Луганської області (свідоцтво про право власності індексний номер 5021502 від 18.06.2013р., а.с.57-58).

24.12.2014р. ТОВ "ВІАЛАГРОТРАНС" придбало 1/100 частки об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою (договір купівлі-продажу від 24.12.2014 №1482, а.с.81).

Таким чином ТОВ "ВІАЛАГРОТРАНС" є власником 19/100 часток об`єкту нерухомого майна за вказаною адресою.

18.06.2013р. до Рубіжанської міської ради надійшла заява від директора Приватного підприємства "Фірма Віал" щодо припинення дії договору оренди земельної ділянки площею 4,1438га (договір від 16.05.2011р.) у зв`язку з переходом права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська, 30 від ПП "Фірма Віал" до ТОВ ВІАЛАГРОТРАНС.

Рішенням Рубіжанської міської ради від 27.06.2013р. №34/40 (а.с.31) заяву директора ПП "Фірма Віал" задоволено, припинено дію договору оренди землі від 16.05.2011р., який зареєстрований у відділі Держкомзему у м. Рубіжне за № 00005 на земельну ділянку площею 4,1438га, розташовану за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська, 30.

22.07.2013р. між Рубіжанською міською радою та ПП "Фірма Віал" укладено додаткову угоду про розірвання договору оренди землі від 16.05.2011р.(а.с.95).

Рішенням Рубіжанської міської ради від 26.09.2013р. №36/60 (а.с.59) надано дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІАЛАГРОТРАНС" на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки попередньою площею 4,1438 га з метою передачі в оренду для розміщення об`єкта нерухомого майна по вул. Заводській, 30, м. Рубіжне.

Рішенням Рубіжанської міської ради від 17.06.2015р. №51/22 (а.с.78), на підставі заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛАГРОТРАНС" земельну ділянку, кадастровий номер :14:001:0045, площею 4,1438 га із земель комунальної власності (категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення), розташовану за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська, 30, надано в оренду на 49 років Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІАЛАГРОТРАНС" для розміщення об`єкту нерухомого майна. Пунктом 3 даного рішення зобов`язано ТОВ "ВІАЛАГРОТРАНС" укласти договір оренди земельної ділянки з Рубіжанською міською радою.

16.01.2020р. ТОВ "ВІАЛАГРОТРАНС" продало Товариству з обмеженою відповідальністю "БОЦМАН ЛТД" об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська, 30 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна (а.с. 121,122).

Відповідач договір оренди не уклав та користувався спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

За період з 01.08.2019р. по 15.01.2020р. земельна ділянка використовувалась відповідачем без правовстановлюючих документів, плата за землю не здійснювалась, що і стало приводом для звернення позивача з даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІАЛАГРОТРАНС" є власником 19/100 часток об`єкту нерухомого майна - нежитлових будівель, які розташовані за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська, 30, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 81, 82).

Відомості про правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою площею 4,1438 га (кадастровий номер :14:001:0045), на якій в період з 01.08.2019р. по 15.01.2020р був розміщений об`єкт нерухомості, належний на праві власності відповідачу, відсутні.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.04.2015.р., земельна ділянка площею 4,1438 га (кадастровий номер :14:001:0045 ) у м. Рубіжне, вул. Заводська, 30 є комунальною власністю (а.с.83).

Рішенням Рубіжанської міської ради від 24.09.2015р. №55/1 затверджено Порядок розрахунку орендної плати за землю на території м. Рубіжне (а.с.72-75).

Відповідно до п.2 Порядку розрахунок орендної плати здійснюється за формулою: орендна плата (грн./рік) = нормативна грошова оцінка (грн.) х коефіціент орендної плати (%).

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки № 387/0/195-19 від 20.02.2019р. нормативно-грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :14:001:0045 у 2019 році складала 24 780 349,98 грн.(а.с.93).

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки № 521 від 05.08.2020р. нормативно-грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :14:001:0045 у 2020 році складала також 24 780 349,98 грн. (а.с.94).

Позивач за період з 01.08.2019р. по 31.07.2020р. відповідачу нарахував, враховуючи нормативну грошову оцінку - 24 780 349,98 грн. та коефіціент орендної плати - 3%, безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою у сумі 743 410,50 грн.

Враховуючи, що 16.01.2020р. ТОВ "ВІАЛАГРОТРАНС" продало ТОВ "БОЦМАН ЛТД" об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Рубіжне, вул. Заводська, 30 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 121,122) позивач відповідачу нарахував 340 729,84 грн. безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.08.2019р. по 15.01.2020р.

В даному випадку спір виник у зв`язку з користуванням відповідачем земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно відповідача, без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати, у зв`язку з чим позивач вказує на необхідність стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 01.08.2019 року по 15.01.2020 року в сумі 340 729,84 грн.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 16.05.2011 р, який укладався між позивачем та ПП Фірма"ВІАЛ" та був зареєстрований за № 00005, був розірваний його сторонами (а.с. 95).

Відповідач, як власник нерухомого майна в період з 01.08.2019р. по 15.01.2020р. плату за користування земельною ділянкою площею 4,1438 га (кадастровий номер :14:001:0045 ) у м. Рубіжне, вул. Заводська, 30, не здійснював.

Матеріали справи також не містять доказів оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою.

Земельна ділянка по вул. Заводська, 30, м. Рубіжне, Луганської області, площею 4, 1438 га є сформованою та їй призначено кадастровий № :14:001:0045.

Фактично розмір доходу відповідача, розрахований Рубіжанською міською радою Луганської області, як розмір плати за користування земельною ділянкою комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою органом місцевого самоврядування.

Розмір доходу відповідача (безпідставно збережених коштів) за період з 01.08.2019 року по 15.01.2020 року, і який не отримав позивач, як власник земельної ділянки, становить 340 729,84 грн.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна - безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України.

Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016р. у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016р. у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017р. у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 14.01.2019р. у справі № 912/1188/17.

Судом встановлено, що відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, з 01.08.2019р. по 15.01.2020р. користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею у вигляді орендної плати, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

При розрахунку суми позовних вимог Рубежанською міською радою було враховано витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.02.2019р. №387/0/195-19, від 05.08.2020р. за №521, відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 41438 кв.м. по вул. Заводська,30, м. Рубіжне, кадастровий № :14:001:0045 на 2019 рік, а також на 2020 рік складає 24 780 349,98 грн. (а.с.93,94), ставку орендної плати відповідно рішення позивача - 3% від грошової оцінки землі щорічно.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 340 729,84 грн. за період з 01.08.2019 р. по 15.01.2020 р., суд вважає його правомірним, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАЛАГРОТРАНС", , вул. Троїцька, 22, м. Кременчук, Полтавської області, 39600 на користь Рубіжанської міської ради Луганської області, , пл. Володимирська, 2, с. Рубіжне, Луганської області, 93010, отримувач ГУК у Луг.обл/МТГ м. Рубіжн/18010600, код отримувача 37991110, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку UA 0012497 - 340 729,84 грн. - безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вул. Заводська, 30, кадастровий номер :14:001:0045 та 5 110,95 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В.