ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 Справа № 917/83/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Фермерського господарства "Равлик-2016"

ОСОБА_1

про стягнення 168 859,78 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Равлик-2016", ОСОБА_1 про стягнення солідарно 168859,78 грн. заборгованості за кредитом, наданим за заявкою на приєднання до умов та правил надання банківських послуг "КУБ" від 21.07.2019р. та договором поруки № POR 647 від 21.07.2019р., у тому числі: 163010,26 грн. - заборгованість за кредитом, 5541,18 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 164,96 грн заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 143,38 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Також позивачем заявлено до відшкодування 2532,90 грн витрат на сплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі належним чином не виконують свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати платежів, передбачених умовами договору.

Ухвалою суду від 05.02.2021 р. було встановлено відповідачам строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с. 56-57).

Ухвала від 05.02.2021р. була вручена відповідачу - Фермерському господарству "Равлик-2016" 11.02.2021 р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.59). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 26.02.2021р.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Ухвала від 05.02.2021р. вважається врученою відповідачу - ОСОБА_1 17.02.2021 (згідно довідки поштового відділення на конверті); (а.с.63). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 04.03.2021р.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно ст.113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.47).

В п. 1 ч.1 ст. 20 ГПК України зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 11 ст.30 ГПК України у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

Отже, у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкти господарювання - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" та Фермерське господарство "Равлик-2016". Позивачем також заявлена позовна вимога до поручителя фізичної особи - ОСОБА_1 , який уклав правочин в забезпечення виконання зобов`язання відповідача- суб`єкта господарської діяльності - Фермерського господарства "Равлик-2016". За таких обставин, враховуючи приписи статей 4, 20, 45 ГПК України, даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства в Господарському суді Полтавської області.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 ГПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вказаних вимог суд направив запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання ОСОБА_1 .

Листом від 28.01.2021 (вхід.№ 1235 від 02.02.2021) Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб повідомило суду про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.54).

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ГПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суд відкриває провадження протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Ухвалою суду від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі № 917/83/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.56-57).

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 11.02.2021р. (а.с.60, 61).

Про відкриття провадження у справі відповідач - Фермерське господарство "Равлик-2016" повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 11.02.2021р. про вручення відправлення (а.с.59).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.02.2021 р., надіслана відповідачу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , повернулася до суду з відміткою поштового відділення від 17.02.2021 про відсутність адресата за адресою (а.с.62-65).

Листом від 28.01.2021 (вхід.№ 1235 від 02.02.2021) Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб повідомило суду про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.54).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала від 05.02.2021 суду вважається врученою відповідачу - ОСОБА_1 17.02.2021.

Суд з листом від 23.02.2021р. повторно направив відповідачу ухвалу від 05.02.2021 на адресу: АДРЕСА_1 . Дана ухвала також повернулася до суду з відміткою поштового відділення від 17.02.2021 про відсутність адресата за адресою.

Крім того, на офіційному сайті Судової влади України 26.02.2021 було розміщено відповідне оголошення про розгляд цієї справи.

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання учасником справи кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідачі належно повідомлені про час та місце розгляду даної справи у відповідності до ст. ст. 120, 242 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач у позові зазначає, що між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк, позивач) та Фермерським господарством "Равлик-2016" (далі - Клієнт, позичальник, відповідач-1) через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису заяву від 21.07.2019 про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" (а.с.18), з такими умовами:

- Банк зобов`язався надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта в обмін на зобов`язання Клієнта повернути кредит, сплатити проценти та інші винагороди в обумовлені цим договором терміни (п.1.1).

- розмір кредиту: 310 000,00 грн (п.1.2);

- строк кредиту: 12 місяців з дати видачі коштів (п.1.3);.

- проценти за користування кредитом: перші 6 місяців 1,8 % в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6 % від початкового розміру кредиту (в. т.ч. при достроковому погашення кредиту); (п.1.4);

- порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, передбачено адаптований графік:

6 місяців користування кредитом: погашення тільки процентів, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом місяця;

інші 6 місяців користування кредитом: погашення основного боргу рівними частинами з процентами щомісяця, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом місяця (п.1.5);

- у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї Заяви, Клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних у п. 1.4, сплатити Банку проценти у розмірі 4 % в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг. (п.1.6);

- укладення цього договору здійснюється шляхом підписання Клієнтом цієї Заяви шляхом накладення електронного цифрового підпису в системі «Приват 24 для бізнесу» або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладання кредитного договору (п.1.9).

Як свідчить виписка по рахунку, Позивачем було перераховано на поточний рахунок Відиовідача-1 кредитні кошти у розмірі 310000,00 грн. (а.с.29).

Також, позивач у позові зазначає, що 21.07.2019 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) було укладено договір поруки № POR647 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки Відповідачем-2 за виконання зобов`язань Відповідача-1, за угодою-приєднання до розділу 3.2.8 «Кредит КУБ».

Позивач зазначає, що відповідачі належним чином не виконали свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати платежів, передбачених умовами договору, що стало підставою для звернення з цим позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК).

Частиною другою статті 1054 ЦК встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення §1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

В п. 1.9 Заяви про приєднання сторони домовилися, що укладення цього договору здійснюється шляхом підписання Клієнтом цієї Заяви шляхом накладення електронного цифрового підпису в системі «Приват 24 для бізнесу» або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладання кредитного договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

В ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вказано, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Згідно зі ст. 12 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

В ч. 1 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» зазначено, що кваліфікована електронна довірча послуга створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки надається кваліфікованим постачальником електронних довірчих послуг та включає:

надання користувачам електронних довірчих послуг засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки для генерації пар ключів та/або створення кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або перевірки кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або зберігання особистого ключа кваліфікованого електронного підпису чи печатки;

технічну підтримку та обслуговування наданих засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

В ч. 2 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» вказано, що кваліфікований електронний підпис чи печатка вважається таким, що пройшов перевірку та отримав підтвердження, якщо:

перевірку кваліфікованого електронного підпису чи печатки проведено засобом кваліфікованого електронного підпису чи печатки;

перевіркою встановлено, що відповідно до вимог цього Закону на момент створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки був чинним кваліфікований сертифікат електронного підпису чи печатки підписувача чи створювача електронної печатки;

за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки здійснено ідентифікацію підписувача чи створювача електронної печатки;

під час перевірки за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки отримано підтвердження того, що особистий ключ, який належить підписувачу чи створювачу електронної печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки;

під час перевірки підтверджено цілісність електронних даних в електронній формі, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка.

Згідно доданого до позову документу перевірки чинності електронного підпису та електронної печатки на Заяві від 21.07.2019 про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ":

щодо електронної печатки Фермерського господарства "Равлик-2016" було встановлено, що сертифікат не чинний за строком дії або закінчився строк дії відповідного особистого ключа;

час накладання КЕП (кваліфікованого електронного підпису) - відсутній;

щодо підписувача - керівника Фермерського господарства "Равлик-2016" ОСОБА_1 було встановлено, що сертифікат не чинний за строком дії або закінчився строк дії відповідного особистого ключа;

час накладання КЕП (кваліфікованого електронного підпису) - відсутній (а.с.19).

Тобто, Заява від 21.07.2019 про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" не була підписана керівником Фермерського господарства "Равлик-2016" ОСОБА_1. за допомогою кваліфікованого електронного підпису.

З огляду на викладене, вказаний Кредитний договір не був укладений у належній формі та не був підписаний керівником відповідача-1.

Згідно з вимогами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Тобто, фактично грошові кошти були передані відповідачу-1 у позику.

Як свідчить виписка по рахунку, Позивачем було перераховано на поточний рахунок Відповідача-1 кредитні кошти у розмірі 310000,00 грн. (а.с.29). З вказаної суми відповідачем-1 було повернуто Банку 146989,74 грн. Заборгованість з повернення позики становить 163010,26 грн.

Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач-1 суду не надав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Доказів повернення залишку наданих у позику коштів в розмірі 163010,26 грн. відповідач-1 суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 163010,26 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення 5541,18 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 164,96 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 143,38 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення відсотків за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на Заяву від 21.07.2019 про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ".

Проте, як було встановлено вище судом, відповідач - Фермерське господарство "Равлик-2016" вказану заяву не підписав.

Оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження прийняття відповідачем умов, якими передбачено розмір процентів за користування кредитом, то позовні вимоги про стягнення 5541,18 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 164,96 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, є безпідставними та відхиляються судом.

За ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Право чин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частиною першою ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Стосовно спірних правовідносин законом розмір штрафних санкцій не встановлено, отже необхідною умовою їх нарахування та стягнення є визначення підстав сплати та розміру санкцій в договорі, укладеному між сторонами.

Отже, якщо сторони не передбачили в умовах договору за порушення строків виконання зобов`язань можливість сплати пені та не визначали її розмір, відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не передбаченому законом. Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18.

Оскільки заява від 21.07.2019 про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" не була підписана керівником Фермерського господарства "Равлик-2016" ОСОБА_1. за допомогою кваліфікованого електронного підпису, то умови про нарахування та розмір пені не були узгоджені сторонами. Отже, відсутні підстави для стягнення пені.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 143,38 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором судом відхиляються.

Вимоги позивача про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 суд відхиляє з таких підстав.

Позивач у позові зазначає, що 21.07.2019 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) було укладено договір поруки № POR647 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки Відповідачем-2 за виконання зобов`язань Відповідача-1, за угодою-приєднання до розділу 3.2.8 «Кредит КУБ».

Відповідно до ч. 1 ст. 456 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Дослідивши вказаний договір поруки № POR647 від 21.07.2019 суд встановив, що цей договір не підписаний ОСОБА_1 (а.с.40).

Позивач зазначає, що договір поруки № POR647 від 21.07.2019 був підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

Згідно доданого до позову документу перевірки чинності електронного підпису на договорі поруки № POR647 від 21.07.2019:

щодо підписувача - ОСОБА_1 було встановлено, що сертифікат не чинний за строком дії або закінчився строк дії відповідного особистого ключа;

час накладання КЕП (кваліфікованого електронного підпису) - відсутній (а.с.41).

Таким чином, відсутні докази підписання ОСОБА_1 вказаного договору поруки.

Оскільки договір поруки не був укладений у належній формі, то відсутні підстави для солідарного стягнення боргу з ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, у позові до ОСОБА_1 суд відмовляє.

Позивач у позові прохає вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 2532,90 грн. судового збору за платіжним дорученням № ВОJ63B38WR від 23.12.2020р. (а.с.9). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 24.12.2020 (а.с.48).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача - Фермерського господарства "Равлик-2016" пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 2445,15 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Фермерського господарства "Равлик-2016" задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Равлик-2016" (вул. Гагаріна, буд. 28, с. Войнівка, Чутівський район, Полтавська область, 38840; ідентифікаційний код 40372909) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 14360570) 163010грн. 26 коп. основного боргу з повернення позики, 2445 грн. 15 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові до Фермерського господарства "Равлик-2016" - відмовити.

4. У позові Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення та підписання: 06.04.2021.

Суддя Т. М. Безрук