ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р. Справа№ 910/303/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрпластик"

на рішення Господарського міста Києва

від 16.11.2020 (повний текст підписано 20.11.2020)

у справі №910/303/20 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕН-СЕРВІС"

до Приватного акціонерного товариства "Укрпластик"

про стягнення 282219,49 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шен-Сервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення грошових коштів у розмірі 282 219,49 грн за договором про надання послуг № 70219 від 01.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про надання послуг № 70219 від 01.02.2019 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/303/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРПЛАСТИК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕН-СЕРВІС" 282219 грн 49 коп. боргу, а також 4233 грн 28 коп. судового збору.

Суд першої інстанції приймаючи рішення по суті спору дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки судом встановлено обґрунтованість заявленого позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Укрпластик" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/303/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, скаржник просив задовольнити заявлені безпосередньо у тексті апеляційної скарги, а також у додатках до неї клопотання (заяви) з процесуальних питань, а саме: урахувати висновки Верховного суду, викладені в постановах від 05.07.2019 по справі №927/986/17 та від 18.03.2020 по справі №910/4994/18 та здійснити з`ясування питання "реальності належного виконання Позивачем зобов`язань щодо надання послуг за договором" під час апеляційного перегляду справи. Установити факт неукладеності Договору про надання послуг №70219 від 01.02.2019, що має важливе юридичне значення. Установити факт не набрання чинності Договором через відсутність факту його підписання у повному обсязі з усіма обов`язковими та невід`ємними додатками до нього. Установити факт неможливості належного виконання позивачем зобов`язань з надання послуг за Договором№70219 від 01.02.2019. Надати правову оцінку обставинам справи, що указують на неможливість реального виконання позивачем договору. Поновити строк для надання доказів та долучити до матеріалів справи в якості доказу довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що містить публічно доступну інформацію стосовно об`єктів нерухомого майна № від 20.07.2020. Розглянути та задовольнити клопотання (заяву) з процесуальних питань щодо необхідності дослідження змісту Договору та надання оцінки питанню можливості виникнення зобов`язання за ним (в порядку ст.ст. 42, 236 та 237 ГПК України), що додано до апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків, викладених і рішенні суду першої інстанції, установленим обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо належного виконання позивачем власних зобов`язань за договором надання послуг, оскільки за відсутності факту підписанні додатку № 1 до договору надання послуг, яким встановлено перелік видів послуг, періодичність виконання та площі об`єкта (приміщення), щодо яких надаються послуги, зазначений договір є неукладеним, оскільки його сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов для його укладення та не визначили предмет чи обсяг договірних зобов`язань.

Крім того, апелянт посилається на те, що позивач зловживав своїм правом та умисно вчинив дії, спрямовані на порушення прав відповідача, оскільки в дійсності позивач узагалі не надав відповідачу послуги в жовтні та листопаді 2019 року, оскільки в ці періоди у 2019 році, позивач призупинив надання послуг відповідачу через нездійснення своєчасної оплати, а також не направляв акти приймання робіт на підписання відповідачу в жовтні-листопаді.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" у справі №910/303/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Укрпластик", судом були виявлені недоліки такої скарги, а саме відсутність доказів, що підтверджують сплату судового збору в установлених Законом розмірі.

За таких обставин, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/303/20 залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України та надано скаржнику строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/303/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Укрпластик". Розгляд справи призначено на 09.02.2021.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити судове рішення Господарського суду м. Києва від 16.11.2020 у справі №910/303/20 без змін, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 розгляд справи відкладено на 04.03.2021.

04.03.2021 у зв`язку із перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 призначено справу до розгляду на 25.03.2021.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна установити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Як убачається із матеріалів справи, 01.02.2019 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено Договір про надання послуг № 70219 (далі - Договір) та Додаткову угоду №1, відповідно до п. 1.1 якого у порядку та на умовах визначених цим Договором, виконавець зобов`язується власними силами надавати послуги з комплексного прибирання території та приміщення ПАТ "УКРПЛАСТИК" (далі - послуги), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 1 (далі - об`єкт), а замовник зобов`язується приймати належним чином надані послуги та оплачувати їх.

Згідно з п. 2.1 Договору виконавець зобов`язується надавати послуги протягом наступного періоду: з 01 лютого 2019 року та закінчуючи останнім днем дії цього Договору (далі - період надання послуг).

У підпункті 3.2.2 пункту 3.2 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати надані та прийняті послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору приймання-передача наданих послуг здійснюється щомісячно, шляхом підписання сторонами Актів приймання-передачі послуг, які були надані протягом відповідного календарного місяця.

Факт надання послуг підтверджується виключно Актом приймання-передачі послуг, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками сторін (пункт 4.2 Договору).

За умовами п. 4.4 Договору Акт приймання-передачі наданих послуг складається та надається виконавцем замовнику до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним. Акт підписується замовником не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання ним такого Акту. У випадку наявності зауважень до якості наданих послуг, їх кількості, обсягу або наявності ненаданих послуг, замовник має право вимагати належного їх надання, про що обов`язково зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг при його підписанні.

У пункті 4.5 Договору сторони домовились, що у випадку не підписання замовником Акту приймання-передачі наданих послуг протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання ним такого Акту та ненадання письмової аргументованої відмови від підписання, Акт вважається підписаним зі сторони замовника.

Позивачем на виконання узятих на себе зобов`язань було надано відповідачу послуги з комплексного прибирання території та приміщення об`єкта у жовтні 2019 року та складено Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №1148 від 31.10.2019 на суму 211664,62 грн, який разом з рахунком №1241 від 31.10.2019 надіслано на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення від 04.11.2019 №1005 та який відповідач отримав 08.11.2019, що підтверджується наданими позивачем копіями відповідних документів.

Також, позивач за результатами наданих послуг з прибирання у період з 01.11.2019 по 10.11.2019 склав Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) № 1256 від 10.11.2019 на суму 70554,87 грн та разом з рахунком №1353 від 10.11.2019 було направлено відповідачу цінним листом із описом вкладення від 12.11.2019, які останнім було отримано 13.11.2019, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Проте відповідачем не було підписано вищевказані Акти та не повернуто їх позивачу, у порядку та на умовах, визначених Договором.

Позивач стверджує, що 25.10.2019 ним було отримано від відповідача лист № 10/7-6/1761 від 22.10.2019 про розірвання Договору у якому указано, що на підставі п. 8.2 Договору відповідач повідомляє позивача про розірвання укладеного між ними Договору про надання послуг №70219 від 01.02.2019, з 11.11.2019.

Так, за змістом п. 8.2 Договору, незалежно від наявності або відсутності порушень умов Договору, одна із сторін Договору має право в будь-який момент на власний розсуд відмовитись від цього Договору шляхом направлення іншій стороні відповідного письмового повідомлення. В такому випадку, Договір вважається припиненим на 20 (двадцятий) день від дати надсилання такого повідомлення на адресу сторони. При цьому, послуги, які на момент припинення Договору були належним чином надані виконавцем, підлягають оплаті замовником.

З огляду на те, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за надані у жовтні 2019 року та з 01.11.2019 по 10.11.2019 (включно) послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 282 219,49 грн.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 66-68) зазначив, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального права, а позивач необґрунтовано стверджує про невиконання відповідачем умов договору про надання послуг від 01.02.2019 № 7019 у період жовтень-листопад 2019 року, оскільки за зазначений період не надано підписаних сторонами актів приймання - передачі наданих послуг за жовтня 2019 року та 1 листопада 2019 року, а також заявок, рахунків, доказів присутності співробітників позивача та території підприємства відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який регулюється Главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт надання позивачем передбачених Договором послуг на загальну суму 282219,49 грн. підтверджується відповідними Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Як зазначено раніше, за умовами пунктів 4.4, 4.5 Договору Акт підписується замовником не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання ним такого Акту та у випадку наявності зауважень до якості наданих послуг, їх кількості, обсягу або наявності ненаданих послуг, замовник має право вимагати належного їх надання, про що обов`язково зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг при його підписанні; у разі непідписання замовником Акту приймання-передачі наданих послуг протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання ним такого Акту та ненадання письмової аргументованої відмови від підписання, Акт вважається підписаним зі сторони замовника.

Судом установлено, що позивачем були надіслані на адресу відповідача листи вих. №1005 від 04.11.2019 та б/н від 12.11.2019 "Щодо підписання Акту", відповідно до яких позивач просив відповідача підписати Акти приймання-передачі робіт (наданих послуг) від 31.10.2019 та від 10.11.2019 і повернути по одиному примірнику Акта позивачу, також Позивач направив рахунки №1241 від 31.10.2019 на оплату 211664,62 грн та №1353 від 10.11.2019 наданих позивачем послуг за жовтень 2019 року та з 01.11.2019 по 10.11.2019 року включно.

З матеріалів справи убачається, що указані листи Позивача разом з Актами приймання-передачі робіт (наданих послуг) за спірний період та рахунками на оплату було отримано відповідачем 08.11.2019 та 13.11.2019, що підтверджується інформаційними довідками з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" про вручення поштових відправлень №438 та №543.

Відповідач, відповідно до п.4.4. договору акти здачі-прийняття робіт наданих послуг за період з липня по вересень 2019 не підписав, відповідь на зазначений лист або аргументовані заперечення на адресу позивача не надіслав, доказів того, що відповдач вимагав у позивача належного надання послуг, що передбачено п. 4.5 договору, матеріали справи також не містять.

Судом установлено, що відповідач, в порядку п. 4.4 Договору, після отримання Актів приймання-передачі наданих послуг за період жовтень 2019 року та з 01.11.2019 по 10.11.2019 (включно) не вимагав у Позивача належного надання послуг, письмової аргументованої відмови від підписання вказаних актів, як це передбачено п. 4.5 Договору, чого Відповідачем не було спростовано.

Одночасно відповідачем не надано доказів відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору на підтвердження факту неякісного надання позивачем послуг за договором.

Враховуючи вищевикладене, Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1148 від 31.10.2019 на суму 211664,62 грн та № 1256 від 10.11.2019 на суму 70554,87 грн, в силу положень пункту 4.5 Договору, вважаються підписаними зі сторони Відповідача.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності у відповідача зауважень до якості наданих позивачем послуг, їх кількості, обсягу або наявності ненаданих позивачем послуг, а тому колегія не приймає до уваги посилання відповідача щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження надання послуг за договором.

Крім того, позивачем до матеріалів справи були надані копії податкових накладних №153 від 31.10.2019 та №51 від 10.11.2020, які були прийняті Відповідачем, що підтверджується електронним штампом "документ прийнято контрагентом", у зв`язку із чим, після фактичного перерахування позивачем податку на додану вартість у визначеному порядку контрагент має змогу використати наданий на оплачені суми податковий кредит відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України.

З підстав, зазначених вище, суд відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях, стосовно ненадання Позивачем доказів на підтвердження надання ним послуг за Договором у спірний період та недопустимість наданих Позивачем актів наданих послуг як недостовірних доказів.

Щодо твердження відповідача про відсутність з його боку відповідних замовлень послуг на прибирання у жовтні-листопаді 2019 року, які б підтвердили факт наявності між сторонами договірних зобов`язань щодо надання послуг у спірний період суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, надані позивачем у попередні місяці послуги з прибирання були надані без відповідних замовлень відповідача і останнім було оплачено такі послуги, а факт договірних відносин між сторонами підтверджується укладеним Договором, що діяв у спірний період в який позивачем були надані послуги.

Вимоги відповідача щодо застосування Коефіцієнту якості до наданих позивачем послуг у спірний період, що регулюється 5 розділом Договору також відхиляються, з тих підстав, що відповідач не звертався до позивача з претензіями (розділ 6 Договору) щодо якості наданих ним послуг за спірний період, докази протилежного відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.3 договору обов`язок відповідача щодо оплати вартості наданих позивачем послуг мав бути виконаний протягом 5 (п`яти) банківських днів від дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за відповідний календарний місяць.

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором є таким, що настав 14.11.2019 по наданим послугам за жовтень 2019 року та 19.11.2019 по наданим послугам з 01.11.2019 по 10.11.2019 (включно).

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Суд дійшов висновку, що надані позивачем докази на підтвердження факту надання ним відповідачу послуг з прибирання у спірний період та не виконання відповідачем своїх обов`язків оплатити отримані послуги є більш вірогідними та такими, які зі сторони відповідача жодними чином не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги по стягнення з відповідача 282219,49 грн заборгованості за надані позивачем послуги за договором про надання послуг є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неукладеності договору надання послуг № 70219 від 01.02.2019 за відсутності підписання додатку № 1 до договору, оскільки договір підписаний та скріплений печатками повноважних представників позивача та відповідача.

Крім того, відповідач на зазначені обставини під час розгляду справи у суді першої інстанції не посилався, а зазначив про незрозумілість та неукладеність договору в апеляційній скарзі.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті апеляційних скарг скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, такими , що не спростовують правильність викладених в судовому рішенні висновків.

Щодо доводів Приватного акціонерного товариства "Укрпластик", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про задоволення позовних вимог, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 16.11.2020 у справі №910/303/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Господарського суду м. Києва від 16.11.2020 у справі №910/303/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 16.11.2020 у справі №910/303/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 01.04.2021 (у зв`язку із перебування головуючого судді Андрієнка В.В. у відпустці).

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов