РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2021Справа № 910/1483/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»

про стягнення 16847,25 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про стягнення 130000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02.08.2019 відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Хмельницькенергозбут». На підставі страхового акту №00312069 від 17.09.2019 позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 44915,63 грн, яке 08.01.2020 відповідач компенсував у розмірі 43915,63 грн, за вирахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн згідно полісу №АО0295492.

Відповідно до страхового акту №00312069 від 01.11.2019 позивачем було додатково сплачено страхове відшкодування у розмірі 16847,25 грн, яке відповідач відмовився відшкодовувати. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» позивач просить стягнути з відповідача 16847,25 грн страхового відшкодування.

01.03.2021 через загальний відділ канцелярії Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в якому останній просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 500 грн, оскільки останні не є співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, ціною позову та не відповідає критерію розумності.

Відповідач, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.06.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (страхових, позивач) та ТОВ «Хмельницькенергозбут» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №DNH0UA-195605D, відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки «Renault Logan», номер кузову ТЗ НОМЕР_3 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Згідно з відповіддю НПУ 02.08.2019 о 13:50 год. у м. Хмельницький по вул. Зарічанська, буд. 11/4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено вищезазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п.8.5.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/21107/19 від 15.08.2019, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №DNH0UA-195605D від 07.06.2019 на підставі страхових актів №00312069 від 17.09.2019 та №00312069_доплата від 01.11.2019, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №117434 від 04.11.2019.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунків №СЕК-W00322 від 30.08.2019, №СЕК-W00497 від 23.09.2019 та актів виконаних робіт №ЕК-W00322 від 30.08.2019, №ЕК-W00497 від 21.10.2019, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 64791 грн без ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.».

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування АО №000295492 був чинний на момент скоєння ДТП - 02.08.2019. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн, франшиза - 1000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з НОМЕР_1 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №DNH0UA-195605D, перейшло право вимоги, яке ТОВ «Хмельницькенергозбут», мало до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2019 позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на підставі страхового акта №00312069 від 17.09.2019 із вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі 44915,63 грн, яку було задоволено відповідачем у повному обсязі за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №213 від 08.01.2020 на суму 43915,63 грн.

Разом з тим, 08.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою №25969 (доплата на виплату страхового відшкодування) в якому зазначив про необхідність сплати стразового відшкодування у розмірі 16847,25 грн, проте відповідна заява була залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 16847,25 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано копію Договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020 укладеного із АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт», Додаток №1 до договору,

Завдання-доручення №33 від 19.12.2019, Акт прийому-передачі від 03.02.2020, Розрахунок витрат на правову допомогу від 20.01.2021, Рахунок №1 від 20.01.2021 на суму 6000 грн, Акт надання послуг №1 від 20.01.2021 на суму 6000 грн, а також платіжне доручення №001834 від 21.01.2021 на суму 6000 грн.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи подані відповідачем заперечення щодо суми витрат на правничу допомогу вимога позивача про покладення на відповідача витрат на правову допомогу підлягає часткову задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що отримані позивачем послуги від АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» визначені у п. 1 та п. 2 Акту надання послуг зводяться до аналізу та дослідження документів по страховій справі, а також беручи до уваги складність розглядуваної справи, відсутність жодних заперечень від відповідача щодо позовних вимог позивача, суд вважає, що вимога позивача про покладення на відповідача витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 3000 грн.

Разом з тим, відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, будинок 6 літ. В; ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в сумі 16847 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок сім) грн 25 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (дві тисячі) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 29.03.2021

Суддя Я.В. Маринченко