ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

(ДОДАТКОВЕ)

"24" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/273/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В, отримавши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСБУДСЕРВІС" (вх. №2-4022/20 від 09.11.2020р.) про ухвалення додаткового рішення

за позовом Одеська міська рада; (пл. Думська, 1, Одеса, 65004) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСБУДСЕРВІС" (Миколаївська дорога, 263Б, Одеса, Одеська область, 65013) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артілерійська, 1) про стягнення 425565,36 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

від 3-ої особи:не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСБУДСЕРВІС", в якому просить господарський суд: про стягнення 72957,16 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.10.2020р. у задоволені позову Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСБУДСЕРВІС" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент комунальної власності Одеської міської ради про стягнення 425565,36 грн. відмовлено повністю.

09.11.2020р. від відповідача надійшла заява (вх.№2-4022/20) про ухвалення додаткового рішення у справі з метою вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 72 957,16 грн.

Ухвалою суду від 09.11.2020р.розгляд заяви призначено на 18.11.2020р.

18.11.2020р. судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді С.В. Літвінова на лікарняному з 16.11.2020 року по 23.11.2020 року та з 24.11.2020 року по 04.12.2020 року у відпустц

Враховуючи надходження запиту (ухвали) Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2020р. (вх. ГСОО № 1755/20 від 26.11.2020р.), 30.11.2020р. справу № 916/273/20 направлено до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2021р. рішення Господарського суду Одеської області від 21.10.2020р. залишено без змін.

Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021р. стягнуто з Одеської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6076,50грн.

12.03.2021р. справа №916/273/20 повернута до Господарского суду Одеської області.

Ухвалою суду від 15.03.2021р. розгляд заяви призначено на 24.03.2021р.

16.11.2020р. від Одеської міської ради до Господарського суду Одеської області надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення з посиланням на відсутність у матеріалах справи клопотань чи заяв про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та відповідачем не надано доказів фактичної оплати витрат на правничу допомогу. Також Одеська міська рада просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що під час судових вступного слова представник відповідача зробив усну заяву про відшкодування витрат на правову допомогу. Також в матеріалах справи знаходиться заява від 09.09.2020р. про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну допомогу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приймаючи до уваги те, що заява про розподіл судових витрат надана представником ТОВ ТРАНСБУДСЕРВІС. до винесення постанови, колегія суддів зазначає про дотримання строків подання вказаної заяви, встановлених ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

За положеннями ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Крім того, п.2 ч. 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №910/8682/18).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідачем надано до суду належним чином завірені копії документів, а саме: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002770; копію посвідчення адвоката№ 002770 від 20.01.2016; копію Договору про надання правничої допомоги № 30-06-М від 30.06.2020; копію акта приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 07.09.2020.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що ТОВ Трансбудсервіс. надано належні докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката в сумі 11 704 грн.

Щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями статті 128 Господарського процесуального кодексу України іншій стороні надано право заперечувати проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу та на сторону, яка заявляє про неспівмірність вказаних витрат, покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката.

У постанові Об`єднаної Палати КГС від 03.10.2019 по справі № 922/445/19 суд дійшов наступних висновків: «У разі недотримання вимог частини 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.»

Таким чином відповідно до положень ч. 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони.

Враховуючи те, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, розподіл цих витрат залежить безпосередньо від результату розгляду справи.

Таким чином, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, обов`язок з відшкодування понесених відповідачем відповідних судових витрат покладається у даному випадку саме на позивача.

Отже, вимоги Одеської міської ради щодо зменшення судових витрат не можуть бути задоволені у зв`язку з тим що, заявником виконано вимоги частини 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та позивачем не обгрунтовано зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Приймаючи до уваги, що докази на підтвердження оплати витрат на правничу допомогу подані протягом встановленого строку, господарський суд вважає покласти витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 704 грн. на позивача шляхом винесення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСБУДСЕРВІС" (вх. №2-4022/20 від 09.11.2020р.) про ухвалення додаткового рішення № 916/273/20 задовольнити.

2. Стягнути з Одеської міської ради (пл. Думська,1 м. Одеса, 65026, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбудсервіс.» (вул. Миколаївська дорога, 263 Б, м. Одеса, 65013, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 704 (одинадцять тисяч сімсот чотири) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено 05.04.2021 року.

Суддя С.В. Літвінов