ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 березня 2021 року Справа № 903/993/20
Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс тім"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Войнаровського Анатолія Миколайовича

про стягнення 3896,42 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В с т а н о в и в:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Айс тім" ставить вимогу стягнути з Фізичної особи-підприємця Войнаровського Анатолія Миколайовича 3896,42 грн, з них 3057,20 грн заборгованості за договором № 15 від 24.02.2016, 113,26 грн пені, 611,44 грн штрафу, 86,21 грн інфляційних, 28,31 грн відсотків річних.

При обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на умови договору № 15 від 24.02.2016, відповідно до якого по видаткових накладних відповідачу було відпущено товару на загальну суму 40244,50 грн, оплата якого проведена на суму 37187,30 грн, заборгованість становить 3057,20 грн на яку по п. 6.2 договору нараховано пеню в сумі 113,26 грн, згідно п. 6.3 штраф в розмірі 611,44 грн, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні в сумі 86,21 грн та відсотки річних - 28,31 грн.

Ухвалою суду від 31.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.01.2021, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу - відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.01.2021 відкладено підготовче засідання на 16.02.2021; ухвалою суду від 16.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 02.03.2021 судове засідання по справі № 903/993/20, призначене на 02.03.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Костюк С. В. у відпустці.

Ухвалою суду від 16.03.2021 повідомлено сторін про проведення судового розгляду по суті 30.03.2021.

Відповідач відзиву на позов не надав, ухвали направлені на його адресу, яка зазначена в позовній заяві та відповідає адресі згідно ЄДРПОУ, повернулись на адресу суду без вручення адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.

Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Оскільки явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні у справі докази, господарський суд встановив наступне.

Між ТзОВ "Айс тім" (Продавець) та ФОП Войнаровським А. М. (Покупець) 24.02.2016 було укладено договір № 15, відповідно до якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця товар, а останній його прийняти та оплатити у строки та на умовах даного договору.

По п. 3.3 зазначено, що факт передачі товару Продавцем і прийняття товару Покупцем підтверджується підписом відповідального представника Покупця на відповідній накладній на товар, а також печаткою або штампом Покупця.

З матеріалів справи слідує, що в період з 03.01.2020 по 13.03.2020 відповідачу по видаткових накладних (а.с.7-24) було відпущено товару на загальну суму 27452,90 грн, станом на 03.01.2020 заборгованість за раніше відпущений товар становила 12791,60 грн, тобто всього до оплати підлягала сума 40244,50 грн.

Відповідачем було оплачено товару на загальну суму 37187,30 грн, тобто з врахуванням суми боргу, яка станом на 03.01.2020 становила 12791,60 грн, заборгованість по оплаті товару склала 3057,20 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача згідно заявленої вимоги.

Водночас у видатковій накладній № від 05.01.2020 на суму 300,00 грн (а.с.8) та № від 07.02.2020 на суму 1486,50 грн (а.с.15) відсутні підписи отримувача товару, а тому враховуючи зазначене в п. 3.3 договору № 15 від 24.02.2016 дані видаткові накладні не підтверджують факту отримання товару Покупцем, з врахуванням зазначеного сума боргу становить 1270,70 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

За загальними нормами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки умовами договору № 15 від 24.02.2016 не встановлено строк оплати товару, то отриманий відповідачем товар підлягає оплаті після його прийняття згідно видаткових накладних.

Відповідно до п.6.2 договору, за прострочку платежу Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу від простроченої суми, за прострочку платежу на строк понад 21 день Покупець оплачує Продавцю штраф в розмірі 20 % від суми неоплаченого товару.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Згідно вимоги про стягнення пені в сумі 113,26 грн та штрафу в розмірі 611,44 грн, то дана підлягає частковому задоволенню, з врахуванням проведеною судом перерахунку із суми боргу 1270,70 грн, а саме сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 47,50 грн, штрафу 254,14 грн.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних та відсотків річних, відповідно в сумі 86,21 грн та 28,31 грн, то стягненню згідно перерахунку суду, з врахуванням суми боргу, підлягає 47,65 грн інфляційних та 11,87 грн відсотків річних.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Войнаровського Анатолія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс тім" (12430, Житомирська область, Житомирський район, сільрада Станишівська, за межами населених пунктів комплекс будівель і споруд № 4, ) 1631,86 грн, з них 1270,70 грн заборгованості, 47,50 грн пені, 11,87 грн - 3 % річних, 47,65 грн інфляційних, 254,14 грн штрафу, а також 880,33 грн витрат по судовому збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

01.04.2021.

Суддя С. В. Костюк