УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05.04.2021Справа № 910/5127/21

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву ДУ "ЦОП Національної поліції України"

до ТОВ "Юпітер Сейф"

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення пені за Договором про закупівлю товарів № 2190/20 від 23.11.2020 в розмірі 1 459,60 грн

ВСТАНОВИВ:

ДУ "ЦОП Національної поліції України" (далі - заявник) звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ТОВ "Юпітер Сейф" (далі - боржник) пені за Договором про закупівлю товарів № 2190/20 від 23.11.2020 в розмірі 1 459,60 грн.

Розглянувши заяву ДУ "ЦОП Національної поліції України" та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заява про видачу судового наказу мотивована тим, що боржником було порушено строк поставки товару за Договором про закупівлю товарів № 2190/20 від 23.11.2020, у зв`язку з чим заявник, на підставі п. 8.3 вказаного договору, нарахував та заявив до стягнення з боржника пеню в розмірі 1 459,60 грн.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, з аналізу вищевказаних правових норм слідує, що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання з поставки товару за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом неустойки, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання такого зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Натомість, як вбачається зі змісту поданої до суду заяви про видачу судового наказу, заявником було зазначено своє скорочене найменування та скорочене найменування боржника.

Крім того, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням боржника є: Україна, 02068, м. Київ, просп. Петра Григоренка, буд. 5-А, натомість заявником було зазначено іншу адресу боржника.

Викладене вище свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника пені за Договором про закупівлю товарів № 2190/20 від 23.11.2020 в розмірі 1 459,60 грн.

Статтею 153 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У зв`язку з необхідністю відмови у видачі судового наказу витрати по сплаті судового збору в розмірі 227,00 грн покладаються на заявника.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 151 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ДУ "ЦОП Національної поліції України" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ТОВ "Юпітер Сейф" пені за Договором про закупівлю товарів №2190/20 від 23.11.2020 в розмірі 1 459,60 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай