РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2021Справа № 910/18277/20
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Приладобудівник-3"

про стягнення 170 074,25 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовні вимоги до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Приладобудівник-3" про стягнення 218437,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №810316 від 01.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/18277/20 та призначено засідання на 18.12.2020.

Ухвалою суду від 18.12.2020 розгляд справи відкладено на 12.02.2021.

В судове засіданні 12.02.2021 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення по суті позовної заяви.

В судове засіданні 12.02.2021 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 відкладено розгляд справи на 19.03.2021.

В судове засідання 19.03.2021 представник позивача з`явився, надав суду клопотання про доручення додаткових документів до матеріалів справи, а саме довідку №30/вих. Від 18.03.2021 відповідно до якої основна заборгованість відповідача становить 104272,80 грн.

Представник відповідача в судове засідання 19.03.2021 з`явився, надав суду усні пояснення у справі та заявив усне клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.03.2021 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

01 листопада 2018 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та Житлово-будівельним кооперативом «Приладобудівник-3» укладено Договір № 810316 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір).

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2019 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його дії не буде письмово заявлено однією із Сторін про його припинення (п. п. 4.1., 4.4. Договору).

Згідно п. 1.1. Договору, Позивач зобов`язується виробити та поставити теплову

енергію Відповідачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а Відповідач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

При виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установ і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2.1. Договору, Позивач зобов`язується безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із Відповідачем (Додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими Відповідачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в Додатку 1, до будинку за адресою : м. Київ, просп. Леся Курбаса, буд. 9-Ж.

Згідно п. 2.3.1. Договору, Відповідач зобов`язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у Додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у Додатку 2.

Відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасне надходження коштів на рахунок Позивача; своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок Позивача за теплову енергію, спожиту орендарями; прийняття всіх заходів (в т. ч. примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України (п. 2.3.5. Договору).

Відповідно до п. 1 Додатку 2 до Договору, розрахунки з Відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 23.07.2018 № 1294, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн.).

Відповідно до п. 9 Додатку № 2 до Договору Відповідач, щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: просп. Повітрофлотський, 58: рахунок- фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період, акт звіряння розрахунків, які оформляє і повертає один примірник Позивачу протягом двох днів з моменту їх одержання.

Відповідно до п. 10 Додатку 2 до Договору передбачено, що Відповідач на розрахунковий рахунок Позивача щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на поточний рахунок Позивач; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунки позивача згідно з його розрахунком за кожною тарифною групою окремо.

Порушуючи умови Договору, Відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, в результаті утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 173 026,41 грн.

12.12.2019 між КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та ЖБК «Приладобудівник-З» було укладено Угоду № Р-810316/2019/12 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від № 810316.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем в судовому засіданні надано докази, про часткове погашення заборгованості, в зв`язку із чим станом на 1.03.2021 основна заборгованість становить 104272,80 грн.

З огляду на наведене, матеріалами справи доведено невиконання відповідачем зобов`язання з внесення оплати за надані позивачем по договору у сумі 104272,80 грн., тому позовні вимоги згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України про стягнення 104272,80 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача пеню в розмірі 13791.56 грн., 3 % річних в розмірі 2913,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 1250,48 грн.

Відповідно до п. 3.3. Договору, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як визначено ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. ст. 217, 218 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідач просить суд зменшити розмір штрафу, оскільки заборгованість виникла не з його вини, та просив суд врахувати що ним погашено частину основної заборгованості погашено.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013).

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, в контексті зазначеного, суд звертає увагу на те, що наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання та зменшення розміру штрафних санкцій (пені та штрафу ).

Враховуючи вище зазначене, задоволенню підлягає пеня в розмірі 1379,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з простроченої суми, враховуючи клопотання відповідача, часткове погашення заборгованості, суд вважає за доцільне задовольнити інфляційні втрати в розмірі 125,40 грн. та 3% річних в розмірі 291,30 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути із Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Приладобудівник -3» (03194, м. Київ, просп. Леся Курбаса, буд. 9-Ж, ідентифікаційний код 22885499) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації» «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 40538421) основну заборгованість в розмірі 104 272 (сто чотири тисячі двісті сімдесят дві) грн. 80 коп., пеню в розмірі 1379 (одна тисяча триста сімдесят дев`ять) грн., інфляційні втрати в розмірі 125 (сто двадцять п`ять) грн. 40 коп., 3% річних в розмірі 291 (двісті дев`яносто одну) грн. 30 коп., судовий збір в розмірі 2961 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят одну) грн. 57 коп.

3. В іншій частині відмовити.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.03.2021

Суддя В.І. Мельник