ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року Справа № 904/3869/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Аверін В.Є., адвокат, довіреність №104/ВЄ/2021 від 22.01.2021;

від відповідача: Литвин Ю.С., адвокат, довіреність №б/н від 22.11.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 у справі №904/3869/20 (суддя Кармазіна Л.П., повне рішення складено 14.12.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО", м. Курахове Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС", м. Дніпро

про стягнення 615 519,09 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" звернулося із позовом до Господарського суду Дніпропетровської області, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" заборгованість за договором №70ТЕО/16 від 30.06.2016 у сумі 615 519,09 грн, з яких: 584 067,10 грн - основний борг, 13 754,76 грн - 3% річних, 17 697,23 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №70ТЕО/16 від 30.06.2016 в частині повернення суми невикористаної попередньої оплати - 584 067,10 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив.

З позицій сторін щодо предмету спору, яка була викладена у поданих до суду першої інстанції документах (від відповідача відзиві на позовну заяву від 28.08.2020, поясненнях від 28.10.2020, від позивача письмових пояснення від 14.09.2020 та від 08.10.2020), вбачається наступне:

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки в повному обсязі повернув залишок передоплати в сумі 545 411,04 грн, що підтверджується платіжним дорученням №8177 від 18.06.2018 року. Після повернення зазначеної суми передоплати у відповідача відсутня зайво сплачена позивачем передоплата. Акт звірки за період 01.01.2016 28.08.2019 не підтверджує факт здійснення господарських операцій, не підтверджує дійсний стан розрахунків між сторонами, та, відповідно, не є належним та достатнім доказом. Позивачем при визначенні суми позову було помилково не враховано п`ять актів наданих послуг за березень квітень 2017 року на загальну суму 586 129,44 грн, а саме: акт №72/468 від 10.03.2017 на суму 20 782,56 грн, акт №87/647 від 31.03.2017 на суму 89 026,56 грн, акт №90/651 від 31.03.2017 на суму 234 192,00 грн, акт №94/800 від 27.04.2017 на суму 54 184,32 грн, акт №95/801 від 27.04.2017 на суму 187 944,00 грн. Вказані акти наданих послуг були надіслані на адресу позивача та отримані ним, проте позивач вказані акти не підписав та відповідно до п. 2.1.10 договору такі послуги вважаються прийнятими позивачем у повному обсязі.

Також відповідачем було подано заяву від 08.12.2020 про застосування наслідків спливу позовної давності.

Позивач заперечував проти доводів відповідача. Зазначив, що предметом позову у справі є стягнення неповерненого відповідачем залишку передоплати у сумі 584 067,10 грн. За даними підписаного з обох сторін акту звірки взаємних розрахунків за 2017 рік заборгованість із вище зазначеної суми передплати утворилась ще в 2017 році, відповідач повернув позивачу передоплату в розмірі 545 411,04 грн, яка виникла в 2018 році. На підставі викладеного позивач не заперечує факт повернення відповідачем залишку переплати в сумі 545 411,04 грн, водночас вважає, що повернена сума не має жодного відношення до заборгованості, яка є предметом розгляду у даній справі. Відповідачем не складались акти наданих послуг за кожним фактом передоплати, а лише по факту наданих послуг. З акту звірки станом на 31.12.2017 сальдо на користь позивача становило 584067,10 грн. Тому, саме на цю суму зі сторони відповідача не надані послуги, не складені та не надані акти наданих послуг на їх підтвердження.

Письмові пояснення позивача від 08.12.2020, надіслані до суду 09.12.2020, не були прийняті до розгляду, оскільки подані після закриття підготовчого провадження без зазначення причин їх не подання у визначений законом строк, про що зазначено судом в описовій частині рішення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 у справі №904/3869/20 (суддя Кармазіна Л.П.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 584067,10 грн, оскільки відповідачем були надані послуги на цю суму, які відповідно до п. 2.1.10 договору вважаються прийнятими позивачем.

Доводи апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, просив рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення по задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що акт звірки станом на 31.12.2017, в якому відображена сума неповернутої передоплати 584067,10 грн, був підписаний відповідачем без зауважень;

- судом першої інстанції безпідставно не враховані надані позивачем письмові пояснення від 08.12.2020, які є істотними, та надано перевагу поясненням відповідача;

- право надавати пояснення до суду, визначене п.2 ст. 42 ГПК України, не обмежено строком підготовчого провадження;

- судом порушено право позивача на справедливий судовий розгляд;

- судом не досліджено, чи отримав позивач оригінали актів, на які посилається відповідач;

- позивачем були надані зауваження до актів наданих послуг, на які посилається відповідач, тому такі акти не враховуються та не можуть підтверджувати надання послуг відповідачем на суму 584067,10 грн;

- судом порушені норми процесуального права та безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого провадження;

- суд порушив норми ст. 80 ГПК України та неправомірно прийняв від відповідача додаткові докази (акти наданих послуг) та не врахував, що нові докази було подано відповідачем не з відзивом на апеляційну скаргу, а значно пізніше;

- судом допущені грубі порушення, які нівелюють суть самого процесу: не з`ясовано обставини справи та не досліджено докази, не проведено судові дебати.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу від 15.02.2021, в якому проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що за результатами 2017 року позивачем не було враховано ряд актів наданих послуг за період березень квітень 2017 року та відповідачем надано зауваження до акту звірки шляхом внесення доповнень до нього. Акти були надіслані позивачу кур`єрською службою та отримані ним, про що є дата вручення на накладній, та відповідно до п. 2.1.10 договору вони вважаються узгодженими. За результатами звірки розрахунків сторонами фактично узгоджена сума сальдо на 31.12.2,81 грн, ця сума є початковим сальдо на 01.01.2018, проти чого позивачем зауважень не висловлено. Відповідач не має перед позивачем заборгованості по договору. Позивач не був обмежений у поданні власного пояснення протягом підготовчого провадження та не вжив належних процесуальних дій для повного дослідження судом обставин справи. Подані позивачем пояснення, які залишені судом без розгляду, також є безпідставними та суперечать обставинам справи.

Процедура.

Відповідно до протоколу автоматизованого перерозподілу судової справи від 18.01.20201 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021 зазначеною колегією суддів поновлено строк на апеляційне провадження, відкрито апеляційне провадження. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 22.02.2021 на 14.00 год.

У судовому засіданні 22.02.2021 було оголошено перерву до 24.03.2021 14.30 год., визначено проводити судове засідання в режимі «EasyCon».

У судовому засіданні 24.03.2021 повноважний представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Повноважний представник відповідача у судовому засіданні 24.03.2021 проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 24.03.2021 судом було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

30.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" (клієнт, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" (експедитор, відповідач) укладено договір №70ТЕО/16 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору експедитор здійснює транспортно-експедиторське обслуговування клієнта (далі по тексту ТЕО), в рамках якого експедитор надає клієнту за плату транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів клієнта в залізничному рухомому складі (далі по тексту - послуги експедитора), а клієнт сплачує та приймає надані експедитором послуги на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1.9. Договору клієнт зобов`язаний приймати від експедитора рахунки і проводити розрахунки з експедитором відповідно до вимог цього договору. Здійснювати оплату вартості послуг, що нараховується експедитором в період призупинення здійснення ТЕО з підстав, зазначених у п.2.4.4. цього Договору.

Згідно з п. 2.1.10. Договору клієнт зобов`язаний приймати, розглядати і, при відсутності зауважень, затверджувати (підписувати) акти наданих послуг протягом 5 робочих днів з моменту отримання від експедитора акта наданих послуг. У разі виникнення зауважень по акту наданих послуг клієнт зобов`язаний у цей же термін надати експедитору зауваження із обов`язковим письмовим обґрунтуванням. У разі порушення клієнтом терміну затвердження акту наданих послуг та ненадання розбіжностей по акту наданих послуг, такий акт вважається затвердженим (підписаним) клієнтом без розбіжностей та зауважень, у повному обсязі. При цьому, датою затвердження (підписання) клієнтом акта наданих послуг є останній день терміну, зазначеного в абзаці 1 цього пункту.

Згідно з п. 2.2.2 Договору клієнт має право ініціювати звірку взаєморозрахунків з експедитором.

Відповідно до п. 3.1. Договору розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України.

Загальна сума цього договору визначається на підставі всіх актів наданих послуг, оформлених сторонами у порядку, передбаченим цим договором (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору клієнт здійснює попередню оплату вартості здійснення ТЕО та плати послуг експедитора шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора в розмірі 100% від добової розрахункової вартості до початку перевезення на підставі рахунку експедитора.

Згідно з п. 3.5. договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №2 від 01.08.2016, вартість здійснення ТЕО та плата послуг експедитора узгоджується сторонами у робочому порядку з таксуванням умов перевезень. Вартість здійснення ТЕО включає плату послуг експедитора та складається з:

1) Розрахункової величини тарифу за перевезення вантажів у напіввагонах загального парку залізниць, встановленого Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1) із застосуванням Коригуючого (підвищуючого) коефіцієнта К, що складає:

1.2 - для перевезень з однієї станції УЗ на іншу станцію УЗ;

1,3 - для перевезень з/на території (населені пункти) де органи державної влади України тимчасово не здійснюють (або не здійснювали) свої повноваження (НКТ), перелік яких встановлюється державними органами України;

2) Плати за час знаходження приватних (власних та орендованих ТОВ Металургтранс) вагонів на під`їзній колії підприємства вантажовідправника/ вантажоодержувача, починаючи з 25-го часу як з 1-го після передачі вагона на під`їзну колію Клієнта - вантажовідправника/вантажоодержувача до моменту повернення вагона залізниці на станцію примикання.

3) вартості додаткових зборів і платежів, пов`язаних з перевезення вантажів клієнта (з 01.08.2016 відповідно до додаткової угоди №2 від 01.08.2016).

Зазначені моменти визначаються згідно даних електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці. Плата нараховується по ставкам плати за користування вантажними вагонами Укрзалізниці, що застосовуються залізницею при нарахуванні плати згідно до відповідних наказів Міністерства інфраструктури України та розпоряджень Укрзалізниці, які діють в період знаходження вагонів на під`їзній колії підприємства вантажовідправника/ вантажоодержувача.

Відповідно до п. 3.8. Договору у випадку, якщо перерахована клієнтом сума передоплати перевищує фактичну вартість здійснення ТЕО, сума перевищення залишається в розпорядженні експедитора для здійснення ТЕО за цим договором, або повертається клієнту на підставі його письмової вимоги протягом 5-ти банківських днів з дати отримання експедитором оригіналу листа з такою вимогою.

Згідно з п. 3.10. Договору факт надання послуг експедитором клієнту підтверджується документом (документами), який відображає наступну інформацію: рід вантажу, пункт відправлення та призначення, рух у завантаженому та/або порожньому стані, місце та час знаходження рухомого складу, номер вагону, номер відправки, факт списання грошей з особового рахунку експедитора, іншу інформацію про послугу. Такими документами можуть бути: дані електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці, або перевізний документ, або накопичувальна картка, або відомість форми ГУ-46, або перелік ТехПД, або Акт наданих послуг, або інші документи.

За підсумками роботи за місяць сторони не пізніше останнього дня звітного місяця оформляють Акт наданих послуг, який є первинним документом для відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліку. За ініціативою експедитора можуть оформлюватися декілька актів на місяць за підсумками роботи в періоді, який вказано в акті наданих послуг.

Пунктом 3.11. Договору визначено, що датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта.

Відповідно до п. 3.14. Договору експедитор має право утримувати належну йому суму плати послуг експедитора з коштів перерахованих клієнтом у якості передплати.

Згідно з п. 3.15. договору при надходженні грошових коштів від клієнта, у випадку наявності заборгованості перед експедитором за цим договором, в першу чергу погашається заборгованість, залишок грошових коштів зараховується в рахунок передплати за цим договором.

Договір набирає чинності з моменту підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2017, а в частині невиконаних зобов`язань до повного їх виконання. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо будь-яка із сторін не заявить про його розірвання протягом 30-ти робочих днів до закінчення терміну його дії (п. 8.1. договору, в редакції додаткової угоди №3 від 26.10.2016).

Позивач у позовній заяві зазначив, що в період з початку дії договору по грудень 2018 року сплатив на користь відповідача авансові платежі за надання послуг з організації перевезень на загальну суму 268 112 196,79 грн, проте відповідачем було надано позивачу послуги на суму 267 528 129,69 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг (а.с.192 -250, том 1, а.с. 1- 56, том 2).

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем було складено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 (а.с.90-94 т.1). Так, за даними позивача дебет 5 013 707,81 грн, за даними відповідача кредит 4 429 640,81 грн. Вказаний акт підписано з боку відповідача з розбіжностями на суму 584 067,10 грн, яка є сумою позову.

31.05.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №1927/1050, в якому просив повернути невикористану попередню оплату, в зв`язку з відсутністю необхідності позивача у послугах експедитора (а.с.70 т.1).

18.06.2018 відповідач перерахував на рахунок позивача 545 411,04 грн невикористаної попередньої оплати, що підтверджується платіжним дорученням №8177 від 18.06.2018 з призначенням платежу: повернення передоплати за ТЕО зг.дог. №70ТЕО/16 від 30.06.2016 згідно листа №1927/1050 від 31.05.2018 у т.ч. ПДВ 20%-90 901,84 грн. (а.с. 71, том 1).

Позивач вказав, що з 2019 року позивач не замовляв, а відповідач фактично не надавав послуги за договором №70ТЕО/16 від 30.06.2016, в зв`язку з відсутністю необхідності позивача у послугах експедитора.

За твердженням позивача, станом на 01.01.2019 у відповідача залишилась в розпорядженні невикористана сума попередньої оплати, здійсненої позивачем, у розмірі 584 067,10 грн. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 28.08.2019, який підписано позивачем в односторонньому порядку (а.с.19 27, том 1).

Оскільки за даними бухгалтерського обліку позивача, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем на суму 584 067,10 грн невикористаної попередньої оплати за Договором, позивач звернувся до відповідача з вимогами вих. №1618/1587 від 31.07.2019 та вих. №1618/1512 від 30.08.2019, в яких просив повернути суму невикористаної попередньої оплати у розмірі 584 067,10 грн (а.с.16, 17, том 1).

Листом вих. №18081 від 22.10.2019 відповідач просив позивача надати завірені належним чином докази, що підтверджують повноваження особи, яка підписала вимогу, для розгляду вимоги про повернення грошових коштів (а.с.18, том 1).

Заявлена позивачем сума попередньої оплати 584 067,10 грн відповідачем повернута не була, що стало підставою для звернення із даним позовом. Згідно заявлених позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача 584067,10 грн - основного боргу, 13 754,76 грн - 3% річних за період з 10.09.2019 по 22.06.2020, 17 697,23 грн - інфляційних втрат за період з вересня 2019 по квітень 2020 року.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З аналізу спірних правовідносин, що склалися між сторонами, суд доходить висновку, про наявність правовідносин з надання послуг, що регулюються параграфом 4 глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Предметом доказування у справі є встановлення факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором в частині повернення суми невикористаної попередньої оплати - 584 067,10 грн.

Відповідач зазначив, що заявлена позивачем до стягнення сума 584 067,10 грн не є невикористаною передоплатою, оскільки відповідачем було надано позивачу послуги на цю суму 584 067,10 грн, що не було враховано позивачем, та підтверджується актами наданих послуг №72/468 від 10.03.2017 на суму 20 785,56 грн, №87/647 від 31.03.2017 на суму 89 026,56 грн, №90/651 від 31.03.2017 на суму 234192,00 грн, №94/800 від 27.04.2017 на суму 54 184,32 грн, №95/801 від 27.04.2017 на суму 187 944,00 грн (а.с. 146, 149, 150, 153, 154, том 2).

Згідно з п. 2.1.10. Договору клієнт зобов`язаний приймати, розглядати і, при відсутності зауважень, затверджувати (підписувати) акти наданих послуг протягом 5 робочих днів з моменту отримання від експедитора акту наданих послуг. У разі виникнення зауважень по акту наданих послуг клієнт зобов`язаний у цей же термін надати експедитору зауваження із обов`язковим письмовим обґрунтуванням. У разі порушення клієнтом терміну затвердження акту наданих послуг та ненадання розбіжностей по акту наданих послуг, такий акт вважається затвердженим (підписаним) клієнтом без розбіжностей та зауважень, у повному обсязі. При цьому, датою затвердження (підписання) клієнтом акту наданих послуг є останній день терміну, зазначеного в абзаці 1 цього пункту.

Зазначені акти були надіслані позивачу та отримані останнім (акт №72/468 від 10.03.2017 отриманий 27.03.2017 а.с. 148, том 2; акт №87/647 від 31.03.2017 та №90/651 від 31.03.2017 07.04.2017, а.с. 152, том 2; акт №94/800 від 27.04.2017, №95/801 від 27.04.2017 05.05.2017, а.с .156, том 2), зауваження проти них у встановлений договором строк відповідно до п. 2.1.10. Договору позивачем не надані, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначені акти є узгодженими, послуги за ними надані та підстави для повернення суми попередньої оплати (584067,10 грн) відсутні.

Крім того, вищезазначені акти наданих послуг були вказані відповідачем при складенні між сторонами акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 (а.с.90-94 т.1). Так, за даними позивача дебет 5 013 707,81 грн, за даними відповідача кредит 4 429 640,81 грн. Вказаний акт підписано з боку відповідача з розбіжностями на суму 584 067,10 грн. При цьому, відповідачем було вказано про надані послуги на суму 584 067,10 грн у п. 64 акту, п. 74 акту, п. 75 акту, п. 83 акту, п. 84 акту.

Оскільки судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу, судом також обгрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 13754,76 грн - 3% річних за період з 10.09.2019 по 22.06.2020, інфляційних втрат за період з вересня 2019 по квітень 2020 в сумі 17 697,23 грн, які розраховані з посиланням на порушення відповідачем строків повернення суми авансових платежів.

Під час розгляду справи відповідачем було подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій відповідач зазначив, що позивач був обізнаний про обставини, які на думку останнього, порушують його права, про що свідчить, зокрема, отримання актів наданих послуг №72/468 від 10.03.2017, №87/647 від 31.03.2017, №90/651 від 31.03.201 7, №94/800 від 27.04.2017 та №95/801 від 27.04.2017 з додатками протягом березня-травня 2017 року. При цьому, відповідач вказував, що позов у даній справі пред`явлено позивачем до суду 16.07.2020, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

З огляду на те, що підстави для задоволення позову відсутні, судом першої інстанції правильно зазначено, що позовна давність застосуванню не підлягає.

Щодо доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне.

Апелянт посилається на те, що судом порушені норми ст. 42 ГПК України та не прийняті до розгляду надані позивачем пояснення, разом з якими він подав до суду докази на спростування доводів відповідача щодо спірних актів наданих послуг.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Разом з тим, відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України, яка кореспондується з ч.2 ст. 80 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З огляду на викладене, усі докази на обґрунтування позовних вимог позивач мав надати разом з позовною заявою.

Частинами 4, 5 ст.80 ГПК України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно з п. 8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача) (висновок, викладений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №913/317/18 та від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012).

Суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип "рівної зброї" ("equality of arms") згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.

Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.1993 та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996).

Як правильно зазначено судом першої інстанції, позивачем пояснення на позов від 08.12.2020 та докази в їх обґрунтування подані після закриття підготовчого провадження без зазначення поважності причин їх не подання у визначений законом строк. При цьому, листи, які позивач просив суд долучити до матеріалів справи датовані 04.04.2017, 04.05.2017 та 20.08.2020, а отже позивач мав реальну можливість подати такі докази разом з позовною заявою та під час підготовчого провадження, проте протилежного не обґрунтував.

Крім того, ухвалами суду від 02.09.2020, 23.09.2020 позивача судом було зобов`язано надати обґрунтований розрахунок суми позовних вимог, з якого можливо було б визначити наявність та розмір суми невикористаної попередньої оплати у розмірі 584067,10 грн.

Отже, підстави вважати порушеними судом норми процесуального права в цій частині відсутні.

Відповідно до ч.3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на те, що судом першої інстанції правомірно не прийняті пояснення позивача від 08.12.2020 та докази на їх обґрунтування до розгляду, суд апеляційної інстанції їх до розгляду також не приймає.

Також є безпідставним клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого провадження, що було заявлено в суді першої інстанції, оскільки доказів на підтвердження існування обставин, які протягом майже чотирьох місяців з дня відкриття провадження у справі 10.08.2020 по день подання цього клопотання 04.12.2020 перешкоджали позивачу надати всі докази в обґрунтування своєї правової позиції, яка викладена у позовній заяві, позивачем до суду надано не було.

Подання відповідачем пояснень 28.10.2020 було здійснено у зв`язку з викладенням позивачем обставин у поясненнях від 08.10.2020.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини справи та не досліджені докази, не проведені судові дебати.

Вивчивши протокол судового засідання від 09.12.2020 та диск звукозапису судового засідання, що міститься у матеріалах справи, апеляційний суд доходить висновку про правомірність тверджень апелянта в цій частині.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З огляду на те, що виявлені порушення норм процесуального права не входять до визначеного переліку та судом першої інстанції прийняте правильне рішення по суті спору, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області - без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 у справі №904/3869/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 у справі №904/3869/20 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 у справі №904/3869/20.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 30.03.2021 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд