ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/886/21

Суддя Карпечкін Т.П. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВФАРМ» 170 759,93 грн. заборгованості

Без виклику представників заявника і боржника.

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» (далі заявник) з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВФАРМ» (далі боржник) 170 759,93 грн. за договором поставки № К183 від 21.05.2012 року.

За змістом ст. ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема копія договору, укладено у письмовій формі (у тому числі електронній) формі, за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» на виконання договору поставки № К183 від 21.05.2012 року було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЇВФАРМ» за період з 20.10.2020 року по 15.02.2021 року товар на загальну суму 172 083,81 грн., який був частково оплачений на суму 1 323,93 грн., внаслідок чого сума боргу боржника перед заявником складає 170 759,93 грн.

Пунктом. 4.5 Договору в редакції протоколу розбіжностей, сторони домовились, що у разі не реалізації Покупцем поставленого Постачальником товару протягом 60 календарних днів з моменту його постачання, Покупець зобов`язаний за першою вимогою Постачальника повернути йому увесь поставлений та нереалізований товар протягом 14 днів з моменту пред`явлення такої вимоги. У разі якщо Покупець не повернув поставлений товар на вимогу Постачальника. Покупець тим самим підтверджує, що поставлений йому товар був повністю реалізований та зобов`язується сплатити Постачальнику його вартість.

Посилаючись на означений пункт, позивач стверджує, що 02.03.2021 року направив відповідачу претензію № 91 від 02.03.2021 року, в якій просив протягом 14 календарних днів повернути нереалізований товар або сплати позивачу кошти за поставлений товар в розмірі 170 759,93 грн., яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

З поданих суду документів вбачається, що 25-ть із 68-ми спірних видаткових накладних відповідачем не підписані, у зв`язку з чим суд не може дійти висновку, що зазначений в непідписаних накладних товар був прийнятий відповідачем.

Також, в наданій позивачем претензії відсутні реквізити (дата, номер, сума) видаткових накладних по яких позивач просить повернути товар або сплатити вартість поставленого товару, а тому у суду відсутня можливість дослідити та встановити факт настання строку оплати по спірним накладним, враховуючи і те, що більша їх частина не підписана.

Крім того, заявником подано суду акт звірки взаєморозрахунків за період з 20.10.2020 року по 19.03.2021 року, проте вказаний акт підписаний лише заявником, а відтак не може підтверджувати згоди боржника з розміром заборгованості.

Враховуючи вищезазначене, у суду відсутні підстави вважати заявлену позивачем вимогу безспірною.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» у заяві про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВФАРМ» 170 759,93 грн. заборгованості.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. ст. 256- 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін