ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/774/20

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В.,

дослідивши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВФАРМ"
до Фізичної особи-підприємця Геворкяна Акопа Яковича
простягнення 194 648,40 грн.

Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АКТИВФАРМ" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Геворкяна Акопа Яковича про стягнення 194 648,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 2208-2019 від 22.08.2019 в частині здійснення повернення останнім, отриманих на виконання зазначеного договору грошових коштів. У зв`язку із вищенаведеним позивачем подано зазначену позовну заяву про стягнення з відповідача 155 000,00 грн. основного боргу, 38 000,00 грн. штрафу та 1 648,40 грн. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/774/20 від 06.04.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВФАРМ" залишено без руху.

16.04.2020 від позивача надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 06.04.2020.

Ухвалою суду від 21.04.2020 було відкрито провадження у справі № 911/774/20. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 21.04.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_2.

Зазначене поштове відправлення було вручено адресату 28.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, яке міститься у матеріалах справи.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 21.04.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

04.05.2020 до канцелярії суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить Фізичній особі-підприємцю Геворкяну Акопу Яковичу (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у вигляді житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та комплекс нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_3, з метою забезпечення можливості виконання рішення суду щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Геворкяна Акопа Яковича (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВФАРМА" () заборгованості у розмірі 194 648 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот сорок вісім) гривень 40 коп.

Ухвалою суду від 06.05.2020 вказана заява та додані до неї документи були повернені заявнику на підставі ч. 7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України.

25.05.2020 до канцелярії суду позивачем було подано повторно, з урахуванням вимог ухвали суду від 06.05.2020, заяву про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на кошти у розмірі ціни позову - 193 000 грн., судового збору - 2895 грн., та судових витрат у розмірі 5000 грн., всього на суму 2000 895,00 грн., які обліковуються на рахунку ФОП Геворкяна Акопа Яковича, № НОМЕР_2 в АТ КБ "Приватбанк", м. Київ, МФО 321842; накладення арешту на майно, що належить Геворкяну Акопу Яковичу, а саме: житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 та комплекс нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвалою суду від 27.05.2020 судом було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВФАРМА" про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АКТИВФАРМ" (далі - позикодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Геворкяном Акопом Яковичем (далі - позикоотримувач, відповідач) був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2208-2019 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 зазначеного правочину, сторони погодили, що позикодавець надає позикоотримувачу поворотну фінансову допомогу, а позикоотримувач зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. п. 2.1-2.3 договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 200 000,00 гри (двісті тисяч гривень 00 копійок). Поворотна фінансова допомога надається позикоотримувачу без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Поворотна фінансова допомога надається на протязі 3 (трьох) місяців з дати підписання цього договору.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання умов договору було перераховано на рахунок відповідача 200 000,00 грн. безвідсоткової фінансової допомоги, на підставі платіжного доручення № 505 від 23.08.2019 (копія наявна у матеріалах справи).

Згідно з п. п. 3.1 та 3.2 договору, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до дати закінчення дії договору або за вимогою позикодавця протягом 15 календарних днів, починаючи з дня вимоги. Повернення грошових коштів проводиться шляхом зарахування грошових коштів на рахунок позикодавця в установі банку.

Пунктом 8.1 договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до "22" листопада 2019 року. Договір може бути розірвано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідачем здійснено часткове повернення безвідсоткової фінансової допомоги за договором у загальній сумі 45 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL890800 від 20.11.2019 на суму 10 000,00 грн. та меморіальним ордером № @2PL460176 від 24.01.2020 на суму 35 000,00 грн.(копії наявні у матеріалах справи).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2208-2019 від 22.08.2019, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором позики.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. При цьому, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики.

Наразі, господарський суд зазначає, що відносини за договором позики регулюються статтями 1046 - 1053 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, передавши відповідачу безвідсоткову фінансову допомогу по договору на загальну суму 200 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням, копія якого наявна у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказувалось вище, сторонами передбачено та закріплено у п. 3.1 договору, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до дати закінчення дії договору або за вимогою позикодавця протягом 15 календарних днів, починаючи з дня вимоги.

Одночасно, пунктом 8.1 договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до "22" листопада 2019 року.

20.11.2019 відповідачем здійснено часткове повернення позивачу грошових коштів у сумі 10 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № @2PL890800 від 20.11.2019 на суму 10 000,00 грн.

Враховуючи визначену сторонами чітку кінцеву дату дії договору, а саме: 22.11.2019, господарський суд встановив, що строк повернення грошових коштів є таким, що настав 22.11.2019.

Враховуючи невиконання відповідачем в повному обсязі умов договору, позивачем складено претензію вих. № 2012 від 20.12.2019 щодо повернення заборгованості із поворотної фінансової допомоги у сумі 190 000,00 грн. Зазначену претензію відповідачем отримано нарочно, що підтверджується наявним записом на претензії (копія претензії міститься у матеріалах справи).

Судом встановлено, що після отримання зазначеної претензії, відповідач здійснив повернення грошових коштів у сумі 35 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № @2PL460176 від 24.01.2020 на суму 35 000,00 грн.(копія наявна у матеріалах справи).

Отже, з урахуванням вищенаведеного у сукупності, господарський суд встановив, що відповідачем не виконано умови договору в повному обсязі та не повернуто позивачу грошові кошти у загальній сумі 155 000,00 грн. Протилежного суду не доведено, доказів перерахування грошових коштів у сумі 155 000,00 грн. до суду не подано.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 155 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.3 договору, у разі не повернення коштів зг.п. 3.1. позикодавець сплачує штраф в розмірі 20% (двадцять процентів) від суми не повернутих коштів.

Позивач за прострочення строків сплати коштів за договором, керуючись п. 3.3 договору нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у сумі 38 000,00 грн.

Здійснивши перерахунок штрафу, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, в межах розрахунку позивача, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині нарахованого штрафу підлягають задоволенню повністю в сумі 38 000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за прострочення оплати 3 % річних в сумі 1 648,40 грн.

Господарський суд, здійснивши перерахунок 3 % річних, в межах періоду розрахунку позивача, з урахуванням встановленої вище дати прострочення платежу, приходить до висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 1 642,44 грн.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 919,64 грн.

З приводу розподілу судових витрат за наслідками розгляду спору суд зазначає наступне.

Наразі, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 5 000,00 грн.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу до матеріалів справи надано копії:

- договору про надання правової допомоги № 23-03-20/ю від 23.03.2020;

- свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 17.02.2011 № 4351;

- акту приймання-передачі наданих послуг № 01/20від 05.10.2020;

- ордеру серія КС № 646425 від 23.03.2020.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, доказів на підтвердження неспівмірності заявленої суми витрат на правничу допомогу відповідачем надано не було, клопотань про зменшення суми відшкодування витрат представник відповідача не заявляв.

З огляду на викладене та враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на оплату послуг адвоката у сумі 4 999,85 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Геворкяна Акопа Яковича (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВФАРМ" (місцезнаходження: 08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Європейська, 34; адреса для листування: 01054, м. Київ, вул. О. Гончара, 26, оф. 86; ) 155 000,00 грн. основного боргу, 38 000,00 грн. штрафу, 1 642,44 грн. 3 % річних, 2 919,64 грн. судового збору та 4 999,85 грн. адвокатських витрат.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Сокуренко