ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 рокуСправа № 912/114/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська (Єжи Гедройця), 5, м. Київ, 03680) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Привокзальна, 22, м. Лиман, Донецька область, 84404)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (вул. Короленка, 2/а, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, 27100)

про стягнення 64 840,00 грн,

секретар судового засідання - Безчасна Н.Г.

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали,

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (далі - ТОВ "Бантишівський щебінь") про стягнення штрафу в розмірі 64 840,00 грн з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що у відповідності до вимог ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в накладній масу вантажу відповідачу нарахований штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Ухвалою від 20.01.2021 господарський суд залишив позовну заяву без руху, встановивши позивачу строк на усунення недоліків. В межах встановленого строку позивачем усунуті недоліки позовної заяви, про що до суду 02.02.2021 надано відповідні докази.

Ухвалою суду від 04.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/114/21 за правилами спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд справи призначено на 25.02.2021 о 15:00. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

25.02.2021 на адресу суду від ТОВ "Бантишівський щебінь" надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Також, 25.02.2021 від ТОВ "Бантишівський щебінь" надійшов відзив, згідно з яким останній просить суд відмовити в задоволенні позову, а у випадку прийняття рішення про задоволення позовних вимог, зменшити розмір нарахованого позивачем штрафу з огляду на значне перевищення заявленої позивачем суми штрафу у розмірі 64 840,00 грн відносно вартості вантажу у вагонах №64050685, №52372406 - 46 316,20 грн (70 т Х 2 вагони Х 330,83 грн (вартість однієї тонни) = 46 316,20 грн). Окрім того, у відзиві зазначено, що відповідач на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі (наявність великих сум кредитних зобов`язань, які відповідач вимушено взяв на себе через складнощі, що виникли в тому числі в 2020 році у зв`язку з пандемією, обмеження закупівлі товарно-матеріальних цінностей тощо), що також обумовлює необхідність просити суд зменшити суму нарахованого позивачем штрафу.

Протокольною ухвалою від 25.02.2021, на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи №912/114/21 до 23.03.2021об 11:00 год.

16.03.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

19.03.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою останній просить суд врахувати викладені у ній обставини та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

23.03.2021 на електронну адресу суду надійшли заява та пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" без кваліфікованого електронного підпису, що підтверджується довідками суду від 23.03.2021.

За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Станом на час проведення судового засідання - 11:00 год 23.03.2021, оригінал заяви та пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" в паперовій формі до господарського суду не надходив.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність кваліфікованого електронного підпису, суд не вважає вказані пояснення та заяву офіційними документами та не розглядає їх.

Відповідач участі повноважного представника в засіданні суду не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відміткою від 26.02.2021 № 912/114/21/1653/2021 про направлення ухвали від 25.02.2021 електронною поштою відповідачу та його представнику, яким підтверджено отримання наведеної ухвали в електронному повідомленні від 28.02.2021 (а.с. 79).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, господарський суд встановив такі обставини справи.

01.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (далі - вантажовідправник, відповідач) зі станції Новоукраїнка регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" за накладною № 41189002 відправлено на станцію Пласти регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" вагони № 52372406 та № 64050685 з вантажем - щебінь гранітний не по іменований в алфавіті, зазначивши в накладній масу вантажу у вагоні № 52372406 - 70 000 кг, тара - 24 000 кг; у вагоні № 64050685 - 70 000 кг, тара вагона - 23 700 кг (а.с. 7-8).

Маса вантажу визначена вантажовідправником, завантаження проводилося вантажовідправником, що підтверджується відповідними відмітками у графах 24, 26, 28 зазначеної накладної.

В процесі перевезення вантажу на станції Покровськ 04.07.2020 складено акт загальної форми №35659, в якому вказано про підозру недостачі вантажу у вагонах №64050685 - на 3 600 кг, №52372406 - на 2 900 кг (а.с. 11).

16.07.2020 за результатами комісійного зважування працівниками станції Новгородівка регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" у складі: ДСП Ярошенко, оператора ОСОБА_1 , складено акти загальної форми №№489, 490 ф. ГУ- 23 (зваж по ГУ - 78), в яких зазначено, що фактична маса вантажу нетто у вагоні №64050685 складає 67 900 кг, що менше зазначеної у накладній на 2 100 кг, у вагоні №52372406 - 68 500 кг, що менше на 1 500 кг (а.с. 12-13), про що 16.07.2020 зроблені відповідні записи у книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу (ф. ГУ-78) у вагонах №64050685, №52372406 (а.с. 14-15).

В цей же день, 16.07.2020 складені комерційні акти №№ 482201/228, 482201/229, в яких відображено розбіжності фактичної маси вантажу з масою, яка вказана в накладних в сторону зменшення (а.с. 5-6).

Так, у вагонах:

- № 64050685 - вага менше на 2 100 кг, брутто 91 600 кг, тара - 23 700 кг, нетто 67 900 кг;

- № 52372406 - вага менше на 1 500 кг, брутто 92 500 кг, тара - 24 000 кг, нетто 68 500 кг.

Загальна маса вантажу менша на 3 600 кг.

При прибутті вищезазначених вагонів на станцію призначення проведено видачу вагонів та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі "Є" комерційних актів, відповідно до яких під час перевірки вантажу різниці проти цих актів не виявлено.

Отже, комерційними актами підтверджено факт неправильного зазначення маси вантажу у накладній.

На підставі комерційних актів залізницею нарахований штраф за неправильно зазначену масу вантажу в залізничній накладній в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення в порядку, передбаченому ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до залізничної накладної № 41189002 від 01.07.2020, вартість провізної плати за один вагон становить 6 484,00 грн.

Таким чином, сума штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати становить 64 840,00 грн (6 484,00 грн х 5 х 2 вагони).

Вирішуючи даний спір, господарський суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 ст. 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 5 Статуту на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Положеннями ст. 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Згідно з пунктом 1.1. Правил на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Пунктом 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до пункту 2.1 Правил, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи "Маса вантажу", якщо вона визначена відправником, та "Спосіб визначення маси".

Згідно з п. 5 Правил, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип вагів зазначається в накладній.

У накладній № 41189002 від 01.07.2020 зазначено, що вантаж завантажено вантажовідправником, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь". Маса визначена на вагонних вагах (150 т), заводський №252.

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За накладною № 41189002 відправником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь", яке є відповідальною особою за правильність відомостей, вказаних у накладній.

Згідно з п. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно з п. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставини щодо невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Крім того, у п. 129 Статуту зазначено, що в усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Таким чином, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у п. 129 Статуту визначено складання комерційного акта, а не акта загальної форми.

Пунктом 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Судом встановлено, що комерційні акти складено за участю ДСМ (заступника начальника станції по вантажній роботі) ОСОБА_2 , оператора станції ОСОБА_3 , комерційного агента ОСОБА_4 . При цьому, в комерційних актах зазначено, що завідувач вантажним двором відсутній у штаті.

Тобто, вказані комерційні акти, відповідно до п. 10 Правил складання актів, підписані трьома уповноваженими працівниками залізниці.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами, якими підтверджено факт невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яку вказав відправник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" у накладній № 41189002 від 01.07.2020.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1. та п. 2.2., графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Таким чином, факт невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу вагонів в залізничній накладній № 41189002 від 01.07.2020 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Обов`язок доказування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов`язання.

Згідно з накладної № 41189002 від 01.07.2020 провізна плата за вагони становить 6 484,00 грн.

Таким чином, сума штрафу складає: 6 484,00 грн х 5 х 2 вагони = 64 840,00 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У поданому відзиві відповідач зазначив, що складання позивачем комерційних актів 16.07.2020 є таким, що не відповідає вимогам п. 4 Наказу №334, оскільки фактично подію встановлено 04.07.2020, тому комерційні акти мали бути складені під час встановлення або не пізніше наступної доби після встановлення події.

Однак, як вже зазначалось 04.07.2020 працівниками станції встановлено лише підозру недостачі вантажу у вагонах, що відображено в акті загальної форми №35659, а сам факт перегрузу встановлений 16.07.2020 в комерційних актах уповноваженими працівниками залізниці.

За вказаних обставин, враховуючи, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений і підтверджений матеріалами справи, відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у зв`язку неправильним зазначення маси вантажу в розмірі 64 840,00 грн.

Поміж тим, у поданому відзиві відповідач вказує на те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності з огляду на таке.

Статтею 137 Статуту залізниць України встановлено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

За доводами відповідача подією, яка стала підставою для подання позовної заяви є невідповідність маси вантажу у вагонах №64050685, №52372406 з даними, зазначеними у транспортних документах і про цю подію позивачу стало відомо 04.07.2020, тому перебіг шестимісячного строку для пред`явлення даного позову починається 05.07.2020 та спливає 05.01.2021.

Відповідач зазначає, що невідповідність маси вантажу позивачем встановлена 04.07.2020, що підтверджується актом загальної форми №35659 від 04.07.2020.

Проте, в акті загальної форми №35659 від 04.07.2020 вказано лише про підозру недостачі вантажу у вагонах №64050685 - на 3 600 кг, №52372406 - на 2 900 кг.

При цьому, 16.07.2020 проведеною перевіркою маси вантажу у вагонах №64050685, №52372406 уповноваженою комісією у складі: ДСП Ярошенко, оператора ОСОБА_1 , встановлено, що фактична маса нетто вантажу у вагоні №64050685 складає 67 900 кг, що менше на 2 100 кг, у вагоні №52372406 - 68 500 кг, що менше на 1 500 кг, за результатами якої складено акти загальної форми №№489, 490 ф. ГУ- 23 (зваж по ГУ - 78 (а.с. 12-13)).

Також, 16.07.2020 відповідні записи зроблено у книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах №64050685, №52372406 (а.с. 14-15).

В цей же день, 16.07.2020 складені комерційні акти №№ 482201/228, 482201/229 (а.с. 5-6).

Крім того, акт загальної форми про підозру недостачі вантажу не є документом, який дає підстави для звернення до суду, а підставою звернення до суду є факт засвідчення уповноваженою комісією залізниці факту різниці маси вантажу.

Отже, перебіг шестимісячного строку для пред`явлення даного позову починається 17.07.2020 та спливає 18.01.2021 (оскільки останній день 17.01.2021 припадає на вихідний день - неділю, першим робочим днем за нею є понеділок 18.01.2021).

З матеріалів справи вбачається, що поштовий конверт разом з вкладенням до нього - позовною заявою до ТОВ "Бантишівський щебінь" та доданими до неї документами, відправлений позивачем до Господарського суду Кіровоградської області 12.01.2021, про що свідчить відбиток штемпеля органу поштового зв`язку, який підтверджує прийом поштового відправлення (а.с. 35).

Таким чином, позов подано в межах шестимісячного строку для його пред`явлення.

Разом з цим, відповідачем у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Вказане клопотання відповідач обґрунтовує відсутність збитків позивача та значним перевищенням заявленої позивачем суми штрафу у розмірі 64 840,00 грн відносно вартості вантажу у вагонах №64050685, №52372406 - 46 316,20 грн (70 т Х 2 вагони Х 330,83 (вартість однієї тонни) = 46 316,20 грн).

Також відповідач посилається на те, що в даний час останній перебуває у скрутному матеріальному становищі (наявність великих сум кредитних зобов`язань, які відповідач вимушено взяв на себе через складнощі, що виникли в тому числі в 2020 році у зв`язку з пандемією, обмеженням закупівлі товарно-матеріальних цінностей тощо).

При розгляді клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, для зменшення розміру штрафу за Цивільним кодексом України, мають значення не лише збитки кредитора, але й інші обставини, які мають істотне значення.

Суд звертає увагу, що зменшення суми, яка підлягає до стягнення жодним чином не впливає на розмір неустойки, встановлений Статутом залізниць України; виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, суд має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. При цьому, підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Враховуючи клопотання відповідача, його фінансовий стан та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем збитків, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу з п`ятикратного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезення до однократного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезень, тобто до 12 968,00 грн (6 484,00 грн провізної плати х 1 х 2 вагони = 12 968,00 грн).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно інших аргументів та доводів сторін суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 23 Рішення ЄСПЛ "Пронін проти України" суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. ), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, згідно з ч. 9 цієї ж статті у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, але позов задовольняється частково з підстав зменшення судом штрафу, а не внаслідок необґрунтованості позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (вул. Короленка, 2/а, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, 27100, ідентифікаційний код 35712447) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Привокзальна, 22, м. Лиман, Донецька область, 84404, ідентифікаційний код 40150216) штраф у розмірі 12 968,00 грн та 2 270 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Копії рішення надіслати Акціонерному товариству "Українська залізниця" (електронною поштою: ), регіональній філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Привокзальна, 22, м. Лиман, Донецька область, 84404) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (вул. Короленка, 2/а, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, 27100).

Повне рішення складено 29.03.2021.

Суддя М.С. Глушков