номер провадження справи 18/1/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 справа № 908/3222/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/3222/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ЕТАЛОН-ПРИЛАД (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295)

до відповідача державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення 153006,95 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція 153511,95 грн., які складаються з 146400,00 грн. основного боргу за договором поставки товару № 495(1)19УК від 11.10.2019 (№495(1)19УК/53-121-01-19-08701 від 28.10.2019), 3429,36 грн. 3% річних та 3682,59 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки товару № 495(1)19УК від 11.10.2019, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих за порушення зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст.ст. 20, 173, 222, 230 ГК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 справу № 908/3222/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.01.2021, після усунення позивачем обставин, які зумовили залишення позову без руху, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3222/20; присвоєно справі номер провадження 18/1/21; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 26.01.2021. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Сторони повідомлені про розгляд справи, про що свідчить довідка від 05.01.2021 про доставку електронного листа (документа в електронному вигляді) в електронний кабінет позивача, довідка від 05.01.2021 про доставку електронного листа (документа в електронному вигляді) в електронний кабінет відповідача (за адресою юридичної особи) та рекомендоване повідомлення про вручення поштової кореспонденції повноважному представнику відповідача 11.01.2021 (за адресою відокремленого підрозділу).

Відповідач 21.01.2021 надав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив та вказав, що позивачем не враховані умови п. 3.2 договору, яким передбачено, що оплата покупцем частини вартості товару у розмірі сум ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК випадках та порядку. Факт отримання від позивача продукції загальною вартістю 146400,00 грн. з ПДВ відповідач підтвердив, проте вважає, що договором не встановлений строк виконання ВП ЗАЕС зобов`язання щодо оплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ. Оскільки вимога щодо сплати частини вартості продукції в розмірі 24400,00 грн. ПДВ до ВП ЗАЕС не надходила, здійснення оплати ПДВ є правом, а не обов`язком ВП ЗАЕС. Крім того, за доводами відповідача, позивач, неправильно визначивши строки оплати продукції в частині суми ПДВ, дійшов неправильного висновку про порушення ВП ЗАЕС господарського зобов`язання, тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним. Позивач направив на електронну адресу відповідача зареєстровану в ЄРПН податкову накладну 05.02.2020, тому у відповідача виникає право щодо оплати ПДВ з 06.02.2020. Посилаючись на відсутність з боку ВП ЗАЕС порушення встановленого договору строку оплати та неправильність розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, відповідач просив в позові відмовити.

Від позивача 03.02.2021 надійшла відповідь на відзив разом із заявою про поновлення процесуального строку на її подання. Позивач зазначив, що зважаючи на встановлений ухвалою суду строк на подання відповіді на відзив, останнім днем такого строку є 02.02.2021, представником позивача на електронні адреси суду та відповідача направлені електронні листи (відповідь на відзив), проте через технічну помилку відповідь на відзив не вдалося доставити. Оскільки технічну помилку виявлено лише 03.02.2021, після закінчення встановленого процесуального строку, виникла необхідність у поновленні такого строку.

Суд звертає увагу, що ухвалою суду від 05.01.2021 встановлено позивачу строк на надання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву. Згідно інформації з офіційного сайту Укрпошти відправлення відповідача з відзивом на позов отримано позивачем 29.01.2021, відповідь на відзив отримано 03.02.2021, отже встановлений судом процесуальний строк позивачем не пропущено.

У відповіді на відзив позивач частково погодився з доводами відповідача вказав, що зобов`язання з оплата вартості товару в частині суми ПДВ повинно бути виконано у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги. Проте заперечив твердження відповідача про відсутність такої вимоги. Зазначив, що на адресу ВП ЗАЕС неодноразово направлялись відповідні вимоги з проханням погашення існуючої заборгованості (06.05.2020, 07.07.2020). Також позивачем наведено уточнений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з визначенням періоду нарахування з 12.02.2020 по 23.11.2020.

Позивачем 04.02.2021 надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача 153006,05 грн., які складаються з 146400,00 грн. основного боргу, 3244,86 грн. 3% річних та 3361,19 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог подана до початку розгляду справи по суті, тому прийнята судом до розгляду.

Розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 153006,05 грн., які складаються з 146400,00 грн. основного боргу, 3244,86 грн. 3% річних та 3361,19 грн. інфляційних втрат.

Також від позивача 24.03.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява, в якій позивач заявив до стягнення з відповідача 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та зазначив, що відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у даній справі відкрито 05.01.2021. Отже, суд мав розпочати розгляд справи по суті після 04.02.2021 та закінчити 09.03.2021 (з урахуванням того, що останній день процесуального строку припадає на вихідний день).

Разом з тим, суд врахував, що процесуальні строки у справі є продовженими на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За період дії карантину звернень щодо необхідності реалізації своїх прав у більш тривалий строк від учасників справи не надходило.

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, зважаючи на знаходження судді Левкут В.В. на лікарняному з 16.03.2021 по 02.04.2021, суд ухвалив розпочати розгляд справи по суті та прийняти рішення у справі 06.04.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, без повідомлення (участі) у судовому засіданні представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю ЕТАЛОН-ПРИЛАД (Постачальником, позивачем у справі) та державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (Покупцем, відповідачем у справі) 11.10.2019 укладений договір поставки товару №495(1)19УК (реєстраційний номер ДП Енергоатом 53-121-01-19-08701 від 28.10.2019) (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар (згідно наведеній у зазначеному пункті договору таблиці).

Строк поставки товару: жовтень-листопад 2019 року (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна договору 122000,00 грн., крім того ПДВ 24400,00. Загальна ціна договору складає 146400,00 грн.

Згідно із п. 3.2 Договору розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК випадках та порядку.

За визначенням пунктів 4.1-4.3 Договору, поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010: DDР м. Енергодар. Вантажоодержувач - ЗВ ВП Складське господарство ДП НАЕК «Енергоатом», вул. Промислова, 133 (склад № 4). Поставка продукції відбувається в строки згідно з п. 1.2 договору. Товар, що поставляється повинен супроводжуватись наступними документами:

- а) видатковою накладною 3 прим.,

- б) рахунком-фактурою;

- в) сертифікатом калібрування підприємства-виробника для поз. 1;

- г) настановою з експлуатації (паспортом) підприємства-виробника, з обов`язковим зазначенням наявності або відсутності дорогоцінних металів та/або каміння в складі товару, що поставляється. Якщо товар буде містити дорогоцінні метали та/або каміння, в паспорті необхідно зазначити в яких саме вузлах та деталях вони наявні. У разі, якщо таких вузлів та деталей декілька, необхідно надати інформацію про наявність або відсутність дорогоцінних металів та/або каміння по кожному вузлу або деталі окремо для поз. 1,2;

- д) сертифікатом калібрування, виданим організацією, акредитованою у відповідній сфері Національним агентством з акредитації (НААУ) для поз. 1;

- ж) сертифікатом відповідності (якості) від виробника для поз. 1.2.

Згідно з п. 9.2 Договору досудовий порядок врегулювання спору між сторонами є обов`язковим.

Відповідно до п. 11.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з моменту укладання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу передбачений договором товар, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000792 від 28.12.2019 на суму 146400,00 грн., в т.ч. 24400,00 грн. ПДВ.

Видаткова накладна підписана повноважними представниками сторін без зауважень.

Зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем не виконано.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивачем 05.05.2020 та 07.07.2020 на електронну адресу відповідача направлялись листи № 365-05 від 05.05.2020 та № 390-07 від 07.07.2020 щодо сплати 146400,00 грн. боргу.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Долучена до матеріалі справи видаткова накладна, на підставі якої виникла заборгованість відповідача у спірний період, підписана з боку Покупця без зауважень.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з умов п. 3.2 Договору оплата за поставлену за продукцію 45 календарних днів з дня поставки товару. Поставка товару здійснена 28.12.2019, отже останній день виконання зобов`язання по оплаті -11.02.2020.

Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений у Договорі строк не здійснив. Факт отримання від позивача товару на суму 146400,00 грн. та не сплата його вартості відповідачем не заперечується.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманої продукції у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленої продукції у визначений строк, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем за отриманий товар в сумі 146400,00 грн.

Доводи відповідача про неправильне визначення позивачем строку виконання Покупцем зобов`язання з оплати товару з огляду на п. 3.2 Договору щодо розмежування строку оплати вартості товару без ПДВ та невизначення строку сплати ПДВ суд визнав необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом п. 4.5 Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

За поясненнями сторін, позивачем податкову накладну направлено на електронну адресу відповідача 05.02.2020. Отже, позивачем у визначений законом строк оформлено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкову накладну за здійсненою поставкою.

Зауваження в п. 3.2 Договору щодо оплати Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ.

В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її Покупцю, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку 45-ти календарних днів з моменту поставки товару.

Враховуючи викладене, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 146400,00 грн. основного боргу за отриманий за Договором товар заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 3244,86 грн. 3% річних та 3361,19 грн. інфляційних втрат (з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу, що у заяві про зменшення розміру позовних вимог позивачем наведено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням доводів відповідача щодо розмежування строку виконання зобов`язання по оплаті в частині суми ПДВ та визначено цей строк з 14.05.2020 (сім днів з моменту отримання вимоги). Доводи відповідача суд визнав необґрунтованими, проте, зважаючи на відсутність у суду повноважень виходити за межі заявлених позовних вимог, розрахунки позивача суд приймає.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних за період з 12.02.2020 по 23.11.2020 в частині простроченої заборгованості в сумі 122000,00 грн. (без ПДВ)та за період з 14.05.2020 по 23.11.2020 на суму 24400,00 грн. ПДВ за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд встановив, що розрахунки позивача є правильними. Вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом в заявленій сумі 3244,86 грн.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки інфляційних втрат за визначений позивачем період: лютий-жовтень 2020 на суму заборгованості 122000,00 грн. та травень-жовтень 2020 року на суму 24400,00 грн. ПДВ за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд визнав його правильним, до стягнення підлягає сума 3361,19 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором щодо оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України Про судовий збір. Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог, судом розглянуті вимоги про стягнення з відповідача 153006,05 грн., тобто, предметом розгляду даної справи є вимога майнового характеру, за яку належить до сплати 2295,09 грн.

Згідно наданого до позову платіжного доручення № 10978 від 24.11.2020 позивачем сплачено 2302,68 грн., отже, сума зайво сплаченого судового збору складає 7,59 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України сума зайво сплаченого судового збору в розмірі 7,59 грн., за наявності відповідної заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ЕТАЛОН-ПРИЛАД (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295; ідентифікаційний код 431342156) 146400,00 грн. (сто сорок шість тисяч чотириста грн. 00 коп.) основного боргу, 3244,86 грн. (три тисячі двісті сорок чотири грн. 86 коп.) 3% річних, 3361,19 грн. (три тисячі триста шістдесят одну грн. 19 коп.) інфляційних втрат та 2295,09 грн. (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять грн. 09 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 06.04.2021.

Суддя В.В. Левкут