ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3092/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БУД СИСТЕМИ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ЖЛК БУДПЛАСТ

про стягнення 199 160,25 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю БУД СИСТЕМИ до Товариства з обмеженою відповідальністю ЖЛК БУДПЛАСТ про стягнення 199 160,25 грн. з яких 167 840,91 грн. боргу, 11 693,33 грн. пені, 16 784,09 грн. штрафу та 2 841,92 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відтак, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю БУД СИСТЕМИ підлягає прийняттю до розгляду судом.

Одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши клопотання позивача про розгляд зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, ціну позову, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, суд дійшов висновку про задоволення зазначеної заяви позивача та розгляд справи № 911/3092/20 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі № 911/3092/20, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Однак, у зв`язку з відсутністю фінансування на відправлення поштової кореспонденції, ухвалу від 23.11.2020 року не було надіслано сторонам по справі № 911/3092/20, що підтверджується довідкою Господарського суду Київської області б/н від 24.11.2020 року.

Після відновлення відправки поштової кореспонденції, 18.12.2020 року сторонам було надіслано ухвалу № 911/3092/20 від 23.11.2020 року.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 11.01.2021 року поновлено строк розгляду справи № 911/3092/20 на шістдесят днів з дня надсилання сторонам ухвали про відкриття провадження, поновлено сторонам строк для подачі заяв, клопотаннь, заперечень до 10.02.2021 року.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю БУД СИСТЕМИ (далі - позивач, за договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЖЛК БУДПЛАСТ (далі - відповідач, за договором - Покупець) було укладено Договір поставки № БС-0120 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставляти (передавати) у власність Покупця, а Покупець - приймати та оплачувати, будівельні матеріали, що визначені у цьому Договорі, надалі іменуються "Товар".

Найменування, одиниця виміру, ціна за одиницю товару, що підлягає поставці за цим Договором, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами за згодою Сторін визначаються Специфікацією, яка міститься в додатку до цього Договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору).

Постачання Товару здійснюється окремими партіями (п. 4.1 Договору).

Партією Товару вважається обсяг товару, передача якого оформлена однією видатковою накладною або товарно-транспортною накладною (п. 4.1.1 Договору).

Розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюються Покупцем, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах відстрочення платежу строком 30 (Тридцять) календарних днів з моменту передачі товару Покупцю (п. 5.1 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (п. 9.1 Договору).

Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього Договору та закінчується 31 грудня 2019 р. (п. 9.2 Договору).

Договір без підписання додаткового письмового документа буде вважатися автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік за умови, що жодна Сторона не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до 31 грудня кожного наступного календарного року письмово не повідомить іншу Сторону про наміри припинити дію Договору (п. 9.6 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним за період з 06.02.2020 року по 23.04.2020 року було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 167 840,91 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними, які підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені їх печатками (копії наявні в матеріалах справи).

Однак, відповідач, в порушення п. 5.1 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконав, відтак, за ним утворилась заборгованість в сумі 167 840,91 грн.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 167 840,91 грн. заборгованості за поставлений, але неоплачений Товар згідно спірного Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 167 840,91 грн., що відповідачем не заперечено і не спростовано, доказів оплати боргу станом на момент прийняття рішення не надано.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою Товару, позивач просить стягнути з відповідача 11 693,33 грн. пені за загальний період з 07.02.2020 року по 21.10.2020 року на підставі п. 6.4.1 Договору, 16 784,09 грн. штрафу на підставі п. 6.4.3 Договору, 2 841,92 грн. 3% річних за загальний період з 07.02.2020 року по 21.10.2020 року на підставі п. 6.4.2 Договору.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що за порушення строків розрахунків, встановлених цих Договором, Покупець сплачує Постачальникові:

- пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом простроченого періоду, від суми простроченого платежу та кожен день прострочення (п. 6.4.1 Договору);

- згідно ст. 625 Цивільного Кодексу України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми (п. 6.4.2 Договору);

- за порушення строків розрахунків, встановлених цим Договором, понад 10 календарних днів, Покупець додатково виплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 % від ціни неоплаченої партії товару (6.4.3 Договору).

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, нарахованих на суму боргу по кожній спірній накладній окремо, суд встановив що відповідні нарахування проведено за фактичні періоди існування заборгованості на фактичні суми заборгованості, пеню нараховано в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в межами шестимісячного строку нарахування пені, передбаченого п. 6 ст. 232 Господарського кодексу.

Однак, судом виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку пені та 3% річних, а саме помилки в періоді прострочення, оскільки позивач помилково починає нараховувати пеню і 3% річних з останнього дня на оплату, не враховуючи норми ст. 253 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку.

Судом було здійснено правильний розрахунок пені та 3% річних за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга Закон», згідно з яким з відповідача підлягає стягнення за заявлений позивачем період на заявлені суми 11 610,95 грн. пені та 2 827,14 грн. 3% річних.

Штраф правомірно нарахований в сумі 10% від суми заборгованості в розмірі 16 874,09 грн., прострочення по якій тривало понад 10 календарних днів, що відповідає п. 6.4.3 Договору. Відтак, у зв`язку з тим що наданий розрахунок штрафу є арифметично вірним, штраф підлягає задоволенню в заявленому розмірі в сумі 16 874,09 грн.

Також, судом враховано, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в Договорі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 199 160,25 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 199 063,09 грн. з яких 167 840,91 грн. боргу, 11 610,95 грн. пені, 2 827,14 грн. 3% річних, 16 874,09 грн. штрафу. В решті 97,16 грн. позов задоволенню не підлягає.

Також, позивачем в позові заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. В обґрунтування понесених витрат зазначає про те, що для отримання правової допомоги з підготовки позовної заяви по даній справі, він звертався до адвоката, на підтвердження чого надав суду Договір про надання правової допомоги № 3/20 від 01.05.2020 року, укладений з Адвокатським об`єднанням «Нечаєв і партнери», ордер КС № 063505 від 21.10.2020 року на адвоката Адвокатського об`єднання «Нечаєв і партнери» Осіпчука Віталія Юрійовича, який підписав даний позов, акт про надані юридичні послуги № б/н від 20.10.2020 року на суму 16 000,00 грн. з яких 8 000,00 грн. за підготовку позову по спірному Договорі, підписані сторонами і скріплені їх печатками. Факт здійснення відповідних витрат підтверджується виставлених рахунком на оплату та № 103 від 20.02.2020 року на суму 16 000,00 грн. та випискою з банку від 21.10.2020 року на суму 16 000,00 грн.

Приписами ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволені судом частково, судові витрати позивача на правничу допомогу документально підтверджені, відповідачем не заперечені, клопотання про зменшення вказаних витрат з підстав неспівмірності відповідачем не заявлено, відтак позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодування судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно задоволеним позовним вимогам. Зокрема, враховуючи, що позивачем оплачено підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. і за наслідками розгляду спору у справі № 911/3092/20 задоволено частково позовні вимоги про стягнення 199 160,25 грн. в сумі 199 063,09 грн., в задоволенні позовних вимог на суму 97,16 грн. відмовлено, сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу пропорційна задоволеним позовним вимогам, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача і складає 7 996,10 грн., решта понесених позивачем судових витрат на оплату послуг адвоката, а саме 3,90 грн., відшкодуванню не підлягає, оскільки відповідає відмовленій частині позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 985,95 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 126, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю БУД СИСТЕМИ до Товариства з обмеженою відповідальністю ЖЛК БУДПЛАСТ про стягнення 199 160,25 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЖЛК БУДПЛАСТ (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 10-А, код 38857037) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БУД СИСТЕМИ (01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога, буд. 9-А, код 40443988) 167 840 (сто шістдесят сім тисяч вісімсот сорок) грн. 91 коп. боргу, 11 610 (одинадцять тисяч шістсот десять) грн. 95 коп. пені, 2 827 (дві тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 14 коп. 3% річних, 16 874 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 09 коп. штрафу, 2 985 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 95 коп. судового збору та 7 996 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 10 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю БУД СИСТЕМИ до Товариства з обмеженою відповідальністю ЖЛК БУДПЛАСТ про стягнення 97,16 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.02.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін