Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1169/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О, за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 46а, )

до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 71, )

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

за участі представників:

від позивача: Павлюк В.В., Гринчук С.В.;

від відповідача: Ващишина О.В., Король О.В.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (далі ТОВ "Захист-Сервіс") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (далі ПАТ "Рівнеобленерго") з позовом про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у наданні паспорту точки розподілу по об`єкту за адресою - Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е та зобов`язання видати відповідний паспорт точки розподілу по наведеному об`єкту для переукладення договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Позивачем та Відповідачем 27.05.2009 було укладено договір про постачання споживачу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок останнього, з дозволеною сумарною приєднаною потужністю 150 кВт. З січня 2019 року на об`єкт споживача за договором було тимчасово припинено електропостачання. Відповідно до вимог законодавства України про вільний ринок електричної енергії, яке діє сьогодні, у вересні 2020 року для переукладення договору на надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, Позивачем було направлено Відповідачу лист з вимогою надати паспорт точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е для укладання договору про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії. У відповіді на дане звернення Відповідачем було відмовлено Позивачу у наданні такого паспорту точки розподілу з посиланням на порушення останнім п.4.1.26 Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310 та припинення договору між сторонами, а отже ПАТ "Рівнеобленерго" розглядає Позивача як нового споживача. Позивач з такими діями відповідача не погоджується, вважає, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства, що зумовило ТОВ "Захист-Сервіс" звернутись до суду з даним позовом. Вказує, що факт припинення електропостачання по діючому договору від 2009 року не є фактом розірвання даного договору. Зазначає також, що норма п.4.1.26 Кодексу систем розподілу регулює відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж та під час зміни технічних параметрів електроустановок замовників, в той час як електроустановки Позивача не є новозбудованими, реконструйованими чи технічно переоснащеними, їхні технічні параметри не змінювались і вони є фізично приєднаними до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго".

Ухвалою суду від 17.12.2020, зокрема, позовну заяву ТОВ "Захист-Сервіс" залишено без руху. Позивачу надано 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.01.2021.

13 січня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вимог позивача не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення. Вказує, що:

- з 1 січня 2019 року ПАТ "Рівнеобленерго" у зв`язку з анулюванням ліцензії не здійснює постачання електроенергії, а лише її розподіл;

- вважає, що договір про постачання електричної енергії №1-2/1030 від 27.05.2009 є розірваним, посилається при цьому на абз. 1, 2, 4 п. 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", абзац 2 частини 3 статті 6, частину 3 статті 651 та частину 2 статті 653 Цивільного кодексу України;

- станом на 01.01.2019 року між ПАТ "Рівнеобленерго" та ТОВ "Захист - Сервіс" відсутні договірні правовідносини, щодо розподілу електричної енергії по об`єкту ТОВ "Захист - Сервіс", який знаходиться за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е; Зазначає, що 28.12.2018 відповідач надав уповноваженому представнику позивача заяву-приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, однак, останній заяву приєднання станом на 01.01.2019 не повернув, та у січні-лютому 2019 електричну енергію не споживав;

-ТОВ "Захист - Сервіс" не є Споживачем на ринку електричної енергії в розумінні законодавства у сфері енергетики;

- електроустановка позивача за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка 100Е не приєднана до системи розподілу (мереж) ПАТ "Рівнеобленерго";

- сплив строк резервування потужності (180 календарних днів) за електроустановкою позивача, яка знаходиться за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е.

20 січня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої ТОВ "Захист-Сервіс" посилався на наступне:

- відповідно до п. 2 та п. 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" договори укладені до 01.01.2019 є діючими, зокрема, в частині встановленої потужності;

- заперечує проти отримання уповноваженим представником позивача заяви-приєднання до умов типового договору з відповідачем про розподіл електричної енергії; заперечує проти доводів відповідача про припинення між сторонами договору від 2009 року про постачання електричної енергії;

- зазначає, що електроустановки позивача станом на момент звернення з позовом до суду не від`єднані від електромережі, а відключені в межах діючого договору від 2009 року, що не є тотожними поняттями.

21 січня 2021 року позивачем додані до матеріалів справи в якості доказів копії фотографій вузла обліку на об`єкті позивача, опломбованого відповідачем у момент відключення 08.02.2019, що на переконання позивача підтверджує відключення електроустановок ТОВ "Захист-Сервіс" шляхом відключення рубильника, а не фізичного від`єднання від електричних мереж (демонтаж обладнання).

У судовому засіданні 21.01.2021 судом було оголошено перерву до 02.02.2021.

27 січня 2021 року від відповідача на поштову адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній не погоджується з твердженнями наведеними позивачем у відповіді на відзив. Крім зазначеного раніше у відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив проти доводів позивача, щодо отримання заяви-приєднання до умов публічного договору про розподіл електричної енергії не уповноваженою особою, посилаючись при цьому на отримання цим же працівником протягом 2018 року рахунків-фактур за спожиту електричну енергію та за перетікання реактивної електроенергії за договором від 2009 року та подальшу їх оплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс". Також відповідач посилається на наказ ПАТ "Рівнеобленерго" від 27.04.2018 №252. Вважає, що 28.12.2018 ПАТ "Рівнеобленерго" надало уповноваженому представнику ТОВ "Захист-Сервіс" Сливі Роману Анатолійовичу заяву-приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що підтверджується журналом видачі заяв-приєднання.

02 лютого 2021 року позивачем подано до суду письмові пояснення на заперечення відповідача, відповідно до яких ТОВ "Захист-Сервіс", крім іншого, звертає увагу суду на неналежність доказу наданого відповідачем, а саме наряду на від`єднання від 22.08.2019 та фотодоказів. Вказує, що відповідач здійснив фізичне від`єднання наконечників кабелів в електроустановці у період між 21 та 26 січня 2021. Натомість позивач подав флеш карту з відеодоказами (електронними документами), про стан електроустановки позивача станом на 28.12.2020 та 21.01.2021, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, на підставі статей 131, 132, 135 ГПК України позивач просив застосувати до відповідача заходи процесуального примусу. Означене клопотання позивача залишається судом без розгляду, оскільки застосування заходів процесуального примусу судом зумовлене встановлення ним певних порушень в діях учасника судового процесу, та не може бути ініційоване іншим учасником судового процесу.

У судовому засіданні 02.02.2021 судом було оголошено перерву до 16.02.2021.

03 лютого 2021 року позивачем подано до суду для долучення до матеріалів справи, зокрема, диск DVD-R з відеодоказами (електронними документами), про стан електроустановки позивача станом на 28.12.2020 та 21.01.2021, які долучались 02.02.2021 на флеш-карті до матеріалів справи.

12 лютого 2021 року на адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" надійшли письмові пояснення на лист про надання додаткових доказів та письмові пояснення №27/1308 на відповідь на заперечення відповідача. Відповідно до останніх відповідач заперечив проти належності доказу наданого позивачем - фотокопій вузла обліку позивача у зв`язку з відсутністю на останньому електронного цифрового підпису, а також відсутня інформація про тип та ідентифікаційні дані носія на який здійснювалась фотозйомка. Вважає, що копії фотографій не є належними та допустимими доказами та не спростовують того, що 22.08.2019 ПАТ "Рівнеобленерго" здійснило заходи щодо від`єднання кабельних наконечників на головному вводі рубильника, що свідчить про фактичне від`єднання об`єкта ТОВ "Захист-Сервіс" в цілому від електричних мереж відповідача. У письмових пояснення №27/1308 відповідач не погоджується з наведеним позивачем у відповіді на заперечення. Крім зазначеного раніше, відповідач заперечив проти належності електронних доказів - поданих відео матеріалів у зв`язку з відсутністю на останньому електронного цифрового підпису, а також відсутня інформація про тип та ідентифікаційні дані носія на який здійснювався запис відео. Вважає, що відео матеріали не є належними та допустимими доказами та не спростовують того, що 22.08.2019 ПАТ "Рівнеобленерго" здійснило заходи щодо від`єднання кабельних наконечників на головному вводі рубильника. Вказує, що оскільки працівники ТОВ "Захист-Сервіс" мають вільний доступ до електроустановки (ТП-624), яка є власністю ПАТ "Рівнеобленерго", яка з 08.02.2019 не перебувала під напругою, то останні мали можливість під`єднувати та від`єднувати кабельні наконечники на головному вводі рубильника в РУ 0,4 кВ ТП-624.

У судовому засіданні 16.02.2021 року ТОВ "Захист-Сервіс" подано суду заяву про повернення флеш-карти позивача, долученої до матеріалів справи 02.02.2021 з відповіддю на заперечення.

У судовому засіданні 16.02.2021 після закінчення встановлення порядку з`ясування обставини справи та порядку дослідження доказів, за спільною письмовою заявою сторін закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 16.02.2021 було оголошено перерву до 25.02.2021.

25 лютого 2021 року відповідачем через відділ канцелярії суду подані додаткові письмові пояснення із додаванням судової практики, що склалась у подібних правовідносинах.

25 лютого 2021 року позивачем подані письмові пояснення щодо пристроїв на яких знаходяться оригінали записів відеодоказів щодо електроустановки позивача, що подавались раніше останнім на DVD-диску.

25 лютого 2021 року позивачем поданий для долучення до матеріалів справи лист НКРЕКП №1900/20.2/7-21 від 16.02.2021 у якості доказу. Суд у судовому засіданні 25.02.2021 визнав причини пропуску строку на подання доказу поважними та прийняв цей доказ для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 25.02.2021 було оголошено перерву до 02.03.2021, 02.03.2021 - до 04.03.2021.

У судовому засіданні 04.03.2021 судом, крім іншого, було досліджено відеодокази шляхом перегляду відеозаписів що містяться на долученому позивачем по матеріалів справи DVD-диску та первісних носіях.

У судовому засіданні 04.03.2021 представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях, представники відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.

Між Позивачем (споживач) та ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго" (Постачальник, правонаступником якого є Відповідач, що не заперечується сторонами) було укладено договір №1-2/1030 від 27.05.2009, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього за адресою с. Кустин, вул. Шевченка 100Е з сумарною приєднаною потужністю 150 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (далі Договір, а.с. 6-19).

Згідно додатку до Договору "Перелік об`єктів і точок обліку Споживача" розділу Дані засобів обліку, у Споживача встановлено лічильник типу НІК2303АРК1 №_0003906, місце встановлення РУ-0,4 ТП-624

Позивач вказує, що платежі за Договором за використану електричну енергію вносились своєчасно, відповідно до виставлених електропостачальником рахунків, що не заперечується сторонами.

Позивач вказує, що з січня 2019 року на об`єкт споживача за Договором було тимчасово припинено електропостачання.

З матеріалів справи вбачається, що з метою приведення Договору до вимог законодавства України про вільний ринок електричної енергії, у зв`язку з їх зміною, у вересні 2020 для укладення договору на надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, Позивачем було направлено Відповідачу лист з вимогою надати паспорт точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е (лист №60 від 23.09.2020, а.с. 20).

У відповіді на дане звернення Відповідачем було відмовлено Позивачу у наданні такого паспорту точки розподілу листом №22-13/7689 від 07.10.2020 (а.с. 21) з посиланням, зокрема, на п.4.1.26 Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.18 №310, та рекомендовано звернутись із заявою про приєднання та необхідними документами, визначеними у пункті 4.4.2 глави 4.4 Кодексу систем розподілу.

Позивач не погодився з такими діями Відповідача, щодо відмови у наданні паспорту точки розподілу для переукладання договору, та вважає такі дії безпідставними та неправомірними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом, та просив визнати дії ПАТ "Рівнеобленерго" щодо відмови у наданні паспорту точки розподілу по об`єкту за адресою - Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е неправомірними та зобов`язати відповідача видати відповідний паспорт точки розподілу по наведеному об`єкту для переукладення договору.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, з посиланням, на: розірвання Договору відповідно до абз. 1, 2, 4 п. 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", абз. 2 частини 3 статті 6, частини 3 статті 651 та частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України; відсутність станом на 01.01.2019 року між ПАТ "Рівнеобленерго" та ТОВ "Захист - Сервіс" договірних правовідносин, щодо розподілу електричної енергії по об`єкту ТОВ "Захист - Сервіс", який знаходиться за адресою Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е; ТОВ "Захист - Сервіс" не є Споживачем на ринку електричної енергії в розумінні законодавства у сфері енергетики; електроустановка позивача за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка 100Е не приєднана до системи розподілу (мереж) ПАТ "Рівнеобленерго" та сплив строк резервування потужності (180 календарних днів) за електроустановкою позивача.

Однак, суд не погоджується з позицією відповідача, зокрема, з огляду на наступне.

В Україні відбувся процес реформування електроенергетичної галузі. Одним з основних етапів реформи є відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій виробництва, передачі та постачання, тобто створення відповідних окремих юридичних осіб.

У відповідності до пункту 3 Постанови НКРЕКП № 310 від 14.03.2018 "Про затвердження Кодексу систем розподілу" до початку діяльності з розподілу електричної енергії операторами систем розподілу діють договори, укладені на виконання вимог Закону України "Про електроенергетику". Укладення договорів про надання послуг з розподілу здійснюється після отримання операторами систем розподілу ліцензій на діяльність з розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 56 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Частиною 3 статті 91 ЦК України передбачено, що юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

13 листопада 2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову № 1413 "Про видачу ПАТ "Рівнеобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом".

Відповідно до п. 1 вказаної постанови, НКРЕКП видано ПАТ "Рівнеобленерго" () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, зокрема: територія Рівненської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності ПАТ "Рівнеобленерго" та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата.

У пункті 2 постанови НКРЕКП вказано: анулювати ПАТ "Рівнеобленерго" з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 28 серпня 1996 року № 55, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від У пункті 2 постанови НКРЕКП вказано: анулювати ПАТ "Рівнеобленерго" з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 28 серпня 1996 року № 55, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 28 серпня 1996 року № 56, на підставі пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії".

Таким чином, з 01 січня 2019 року відповідно до прийнятої НКРЕКП постанови від 13.11.2018 за № 1413, ПАТ "Рівнеобленерго" виконує функції оператора системи розподілу (ОСР) та є суб`єктом господарювання, що здійснює ліцензовану господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території Рівненської області з використанням об`єктів електроенергетики, які забезпечують стале функціонування об`єднаної енергетичної системи України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті.

Отже, суд погоджується з відповідачем, що з 1 січня 2019 року ПАТ "Рівнеобленерго" не здійснює постачання електроенергії, а лише її розподіл.

Взаємовідносини, які виникають під час надання послуги з розподілу між ПАТ "Рівнеобленерго", як оператором системи розподілу та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії", Кодексом системи розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018 (надалі - Кодекс), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (далі - Правила) та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно з пунктом 1.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживачу здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії-провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються різні види договорів, зокрема, про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії споживачу.

Пунктом 2.1.1. Правил передбачено, що результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку.

Відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи.

Як вбачається із пункту 2.1.2 Правил (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин): не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуга розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

При цьому, вимогами ст.627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Відповідно до п. 2.1.5 Правил (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин): договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Абзацом 3 пункту 2.1.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою- приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

Пунктом 2.1.6 Правил передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Пунктом 2.1.12. Правил визначено, що невід`ємними частинами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є: 1) паспорти точок розподілу, акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; 2) заява-приєднання у разі її надання споживачем; 3) інші додатки, оформлені сторонами за взаємною згодою.

Пунктом 1.2.4 Правил передбачено, що точка розподілу (передачі) електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи.

Згідно із п. 1.1.2 Правил паспорт точки розподілу (передачі) - акт (документ), складений оператором системи, у якому зазначаються технічні параметри точки підключення споживача - потужність, дозволена до використання, приєднана потужність, межі балансової належності, однолінійна схема, формула донарахування втрат електричної енергії відповідно до Кодексу комерційного обліку, тип засобу/системи комерційного обліку, ЕІС-коди та інша технічна інформація, необхідна для електрозабезпечення об`єкта споживача за точками розподілу (передачі) електричної енергії.

Матеріали справи не містять доказів отримання Споживачем належним чином оформленого, такого що відповідає п. 1.1.2 Правил Паспорту точки розподілу по об`єкту за адресою - Рівненський р-н, с. Кустин, вул. Шевченка, 100 Е. Надана відповідачем копія журналу (а.с. 48), не є на переконання суду належним доказом засвідчення отримання Споживачем означеного документу, оскільки навіть з назви журналу вбачається видача "заяви-приєднання до договорів".

Відповідач у відзиві вказує, що крім того, заяву - приєднання до умов договору про розподіл, яка є додатком до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 було розміщено на сайті ПАТ "Рівнеобленерго", у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ПАТ "Рівнеобленерго". Однак, з абзацу 3 пункту 2.1.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 вбачається необхідність першочергової розробки та надання Споживачу оператором системи розподілу Паспорта точки розподілу, неправомірна відмова у видачі якого оскаржується позивачем у даній справі.

Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви- приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (п.4 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Станом, на 01.01.2019 заява-приєднання не підписана та не повернута ТОВ "Захист-Сервіс" на адресу ПАТ "Рівнеобленерго", що не заперечується сторонами, отже договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між сторонами не укладено.

Відповідно до абз. 1 пункту 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 за № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії": до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Абзацами 2, 4 пункту 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 за № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії": унормовано, що після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію.

З означеної норми Правил вбачається, що договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, що в даному випадку не відбулось.

Відтак помилковим є посилання відповідача на вищевказані пункти Правил, як на підставу припинення Договору.

Згідно із абзацом 2 частини 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до п. 10.4 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Доказів надіслання повідомлення про дострокове розірвання Договору відповідачем не надано. Крім того, автоматичне припинення Договору у зв`язку з анулюванням ліцензії Відповідача не вбачається із вимог чинного законодавства.

За умовами положень частини 1 статті 8 Закону України "Про ринок електричної енергії" господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

Відповідно до частини 1 статті 56 України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

При цьому, положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено у строк до 01.01.2019 відокремлення оператора систем розподілу від суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, передачу, постачання електричної енергії.

Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

За результатом проведення вищевказаних заходів з відокремлення, ПАТ "Рівнеобленерго" є оператором систем розподілу і відповідає за розподіл електричної енергії.

При цьому, згідно пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень закону України "Про ринок електричної енергії" споживачі (крім побутових та малих непобутових споживачів), яким на день набрання чинності цим Законом здійснював постачання електричної енергії постачальник за регульованим тарифом, мають обрати собі електропостачальника та укласти з ним договір постачання електричної енергії споживачу до 1 січня 2019 року. Оператор системи розподілу за згодою відповідного споживача повинен надати електропостачальнику інформацію про споживача, необхідну для зміни електропостачальника.

За умовами пункту 2 частини 1 статті 64 України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника.

У разі не обрання споживачем (крім побутового та малого непобутового споживача) нового електропостачальника до 1 січня 2019 року постачання електричної енергії такому споживачу здійснюється постачальником "останньої надії" відповідно до статті 64 цього Закону (абзац 14 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень закону України "Про ринок електричної енергії").

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018 ліцензію на постачання електричної енергії отримало новостворене підприємство - ТОВ "РІВНЕНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" , з яким, починаючи з 01.01.2019, потрібно укладати договори про постачання електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що вищенаведені обставини щодо анулювання ліцензії відповідача не створюють підстав для автоматичного розірвання спірного Договору або припинення його дії. Не є підставами для автоматичного розірвання Договору, на переконання суду, і вимоги абз. 1, 2, 4 п. 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", статті 6, 651, 653 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.1.2 розділу II ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

Відповідно до пункту 2.1.3 розділу II ПРРЕЕ ініціатором укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач.

Слід зазначити, що пунктом 4.1.26 глави 4.1 розділу IV Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, передбачено, що у разі розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСР здійснює технічні заходи щодо відключення та фактичного від`єднання електроустановок (об`єкта в цілому) від електричних мереж. Резервування потужності (величина потужність об`єкта зберігається) за таким об`єктом зберігається упродовж 180 календарних днів (від дати розірвання договору).

У разі звернення власника або іншого замовника (нового власника електроустановки (об`єкта)) після розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії із попереднім власником та здійснення ОСР технічних заходів щодо відключення та фактичного від`єднання електроустановок (об`єкта) від електричних мереж після 180 календарних днів від дати розірвання відповідного договору ОСР надає послугу з приєднання в порядку, визначеному розділом IV Кодексу систем розподілу.

Суд погоджується з твердженням позивача, що норма п.4.1.26 Кодексу систем розподілу регулює відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж та під час зміни технічних параметрів електроустановок замовників, в той час як електроустановки Позивача не є новозбудованими, реконструйованими чи технічно переоснащеними, їхні технічні параметри не змінювались і вони на момент звернення з позовом були фізично приєднаними до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго".

З аналізу наведених норм Кодексу систем розподілу вбачається, що відповідач неправомірно послався на пункт 4.1.26 глави 4.1 розділу IV Кодексу у листі №22-13/7689 від 07.10.2020, оскільки таке збереження потужностей передбачено у разі розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який між позивачем та відповідачем укладений не був. Крім того, на переконання суду відповідач безпідставно послався на необхідність позивачу звернутись за укладенням договору з розподілу електричної енергії, як нового споживача, враховуючи що позивач, з огляду на чинність Договору про постачання електричної енергії №1-2/1030 від 27.05.2009 був споживачем, електроустановки якого станом на момент звернення до суду були приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи - відповідача.

З наведених вище положень Кодексу систем розподілу вбачається, що останній розрізняє поняття відключення та фактичне від`єднання електроустановок (об`єкта в цілому) Споживача від електричних мереж.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Кодексу систем розподілу від`єднання електроустановки - послідовність дій, спрямованих на фізичне відокремлення (демонтаж) одного або кількох технологічних елементів електричної мережі для запобігання технічної можливості несанкціонованого розподілу електричної енергії від/до цієї мережі до/від електроустановки; відключення електроустановки - одноразова дія (технологічна операція), яка виконується автоматичним або ручним способом штатними пристроями (вимикач, роз`єднувач) електричної мережі або електроустановки шляхом роз`єднання сусідніх елементів цієї мережі (установки) без порушення її технологічної цілісності, спрямована на знеструмлення електроустановки.

Відповідач у відзиві вказує, що 07.02.2019 відбулось відключення та фактичне від`єднання позивача від електричних мереж відповідача, що підтверджується нарядом на відключення (а.с. 50).

Однак, враховуючи, що від`єднання від електричних мереж це не одноразова дія (технологічна операція), а послідовність дій, спрямованих на фізичне відокремлення (демонтаж) одного або кількох технологічних елементів електричної мережі для запобігання технічної можливості несанкціонованого розподілу електричної енергії від/до цієї мережі до/від електроустановки, на переконання суду така послідовність дій не може бути підтверджена нарядом на "відключення". Враховуючи сукупність досліджених судом доказів, в тому числі і досліджений з первинного носія відеозапис електроустановки споживача проведений позивачем в процесі розгляду даної справи, суд дійшов висновку що на момент звернення з даним позовом до суду електроустановки споживача (Позивача) були відключені (знеструмлені) однак не від`єднані.

При цьому, при первісному поданні відзиву відповідач посилався лише на нарад на відключення та зазначав, що електроустановки споживача 07.02.2019 були відключені та фактично від`єднані від електричних мереж відповідача. Однак в процесі розгляду справи відповідачем подано копію наряду на від`єднання кабельних наконечників на головному вводі рубильника (а.с. 161), та зазначив, що такі роботи були проведені ще 22.08.2019.

Як зазначено у постанові Верховного суду №904/1103/20 від 01.12.2020 "17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS")."

Відтак, на переконання суду, враховуючи суперечність між поданим відповідачем нарядом на від`єднання та відеозаписами та фотодоказами наданими позивачем, дослідженими у судовому засіданні на первісному носії з встановленням їх відповідності поданим копіям та дат їх створення, суд зазначає про відсутність в матеріалах справи належних, достовірних та достатніх доказів, які б свідчили про від`єднання позивача від електричних мереж відповідача на момент звернення з даним позовом до суду. Посилання позивача на те, що електроустановки позивача станом на момент звернення з позовом до суду не від`єднані від електромережі, а відключені в межах діючого договору від 2009 року, є більш вірогідними, підтверджується матеріалами справи та відповідачем належними доказами не спростовані.

Судом також враховується відповідь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) (лист №1900/20.2/7-21 від 16.02.2021) надана на звернення позивача та відповідача, у якій зазначено, зокрема наступне:

"Виходячи із суті звернення, ТОВ "ЗАХИСТ-СЕРВІС" звернулося до оператора системи розподілу ПАТ "Рівнеобленерго" щодо видачі йому паспорту точки розподілу на об`єкт, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 100 Е, с. Кустин, Рівненська р-н, Рівненська обл., для переоформлення попереднього договору про постачання електричної енергії від 27.05.2009. У відповідь від оператора системи розподілу ТОВ "ЗАХИСТ-СЕРВІС" отримало лист № 22-13/7689 від 07.10.2020, що договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт за вказаною адресою з ТОВ "ЗАХИСТ-СЕРВІС" не укладено та станом на 01.10.2020 дана електроустановка відключена та фактично від`єднана від електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго". Таким чином, якщо договір про постачання електричної енергії від 27.05.2009 між енергопостачальною компанією і ТОВ "ЗАХИСТ-СЕРВІС" був розірваний в установленому законодавством порядку, а, також були здійснені технічні заходи щодо відключення та фактичного від`єднання електроустановок (об`єкта в цілому) від електричних мереж (що документально підтверджено) та від дати здійснення таких заходів минуло 180 днів - то на цей час для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії необхідно попередньо виконати вимоги розділу IV КСР в частині замовлення, оплати та виконання послуги з приєднання електроустановок споживача до системи розподілу ПАТ "Рівнеобленерго"."

Разом з тим НКРЕКП повідомило, що відповідно до пункту 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, з 01.01.2019 оператор системи розподілу мав укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності оператора системи розподілу. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву - приєднання до зазначеного договору. Непобутовим споживачам, приєднаним до мереж оператора системи розподілу/оператора системи передачі, разом із заявою-приєднанням до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії надаються паспорти точок розподілу (передачі), оформлені відповідно до Правил.

Отже, ПАТ "Рівнеобленерго" зобов`язаний був надати споживачам приєднаним до його мереж оформлений відповідно до правил паспорт точки розподілу та укласти договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Враховуючи все вищевикладене, оскільки Договір про постачання електричної енергії між енергопостачальною компанією та ТОВ "ЗАХИСТ-СЕРВІС" не був розірваний у встановленому законом порядку, то оператор системи розподілу ПАТ "Рівнеобленерго" мав укласти з ТОВ "ЗАХИСТ-СЕРВІС" договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у порядку, передбаченому пунктом 4 Постанови, та відповідно надати позивачу оформлений відповідно до Правил паспорт точки розподілу на електроустановку позивача за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка 100Е, чого всупереч вимогам Правил зроблено не було.

З огляду на зазначене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню в частині зобов`язання ПАТ "Рівнеобленерго" видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" паспорт точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е, для укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Що стосується вимоги позову про визнання дій ПАТ "Рівнеобленерго" щодо відмови у наданні паспорту точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е, неправомірними, суд зазначає наступне.

На переконання суду така вимога - визнання неправомірними дій суб`єкта договірних відносин, по своїй суті є вимогою про встановлення обставин та надання їм правової оцінки як неналежного виконання зобов`язання учасником господарської діяльності. При цьому Законом не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів, як визнання неправомірними дій суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення відповідної вимоги не здатне призвести до захисту прав, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів. Тому, встановлення певних обставин не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.

Відтак, оскільки відновлення порушених прав позивача, на переконання суду може відбутись шляхом задоволення іншої частини позову про зобов`язання вчинити певні дії, враховуючи, що суд не визнає неправомірними дії суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення відповідної вимоги не здатне призвести до захисту прав позивача, у задоволенні вимог позову про визнання дій ПАТ "Рівнеобленерго" щодо відмови у наданні паспорту точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е, неправомірними суд відмовляє.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належних аргументів та доказів на противагу та спростування встановлених судом обставин відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що задоволення позовних вимог у цій справі в частині зобов`язання ПАТ "Рівнеобленерго" видати ТОВ "Захист-Сервіс" паспорт точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е, для переукладення договору, забезпечить відновлення порушених прав позивача.

Заперечення відповідача наведені у відзиві на позовну заяву та інших поданих заявах по суті справи, не спростовують вищенаведених встановлених судом обставин.

Сума витрат по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог становить 2 102,00 грн (враховуючи задоволення однієї з двох вимог немайнового характеру) та на підставі статті 129 ГПК України підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. Решта сплаченого позивачем судового збору покладається на ТОВ "Захист-Сервіс" у зв`язку з частковою відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 237- 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 46а, ) до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 71, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Зобов`язати Приватне акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 71, ) видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 46а, ) паспорт точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е, для переукладення договору.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 71, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Сервіс" (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 46а, ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні позову в частині визнання дій Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" щодо відмови у наданні паспорту точки розподілу по об`єкту за адресою: Рівненський район, с. Кустин, вул. Шевченка, 100Е, неправомірними - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 15.03.2021.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич