ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/2491/19

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Ярош А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020, прийняте суддею Ткаченко О.В. у м. Миколаєві, повний текст якого складено 03.12.2020

у справі № 915/2491/19

за позовом скаржника

до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

про стягнення 7 572,99 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради /далі по тексту-Департамент/ до Господарського суду Миколаївської області заявлено позов до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області /далі-ДВС/ про стягнення коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у сумі 7 572,99 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач посилався на те, що внаслідок видачі ДВС громадянці ОСОБА_1 довідки від 26.11.2018 про отримання аліментів з недостовірними даними, у період з 01.05.2018 по 31.10.2018 виникла переплата громадянці ОСОБА_1 державних коштів по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям у сумі, яку він просить стягнути з відповідача.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 в задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що позивачем не доведено належними доказами факту, що саме внаслідок недобросовісної поведінки відповідача у довідці від 26.11.2018 були зазначені недостовірні дані.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт вважає що місцевий господарський суд безпідставно не прийняв до уваги положення п. 2 ст. 47, ст.69 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати покладено на органи виконавчої служби, а тому саме внаслідок видачі відповідачем довідки з недостовірними даними про розмір отриманих елементів, виникла переплата державних коштів.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року до Департаменту із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям звернулась гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаної заяви гр. ОСОБА_1 було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.11.2018 по 30.11.2018 в сумі 1183,49 грн. на місяць та з 01.12.2018 по 30.04.2019 в сумі 1277,9 грн. відповідно.

Позивач зазначає, що до середньомісячного сукупного доходу для визначення розміру вказаної допомоги був взятий, розмір аліментів, отриманих гр. ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 31.10.2018 в сумі 3 889,18 грн., який був зазначений у довідці про отримання аліментів, виданій ДВС 26.11.2018 за №51601512.

В ході перевірки правильності та повноти інформації про доходи заявниці, позивачем було встановлено, що відомості в довідці від 26.11.2018 про отримання аліментів гр. ОСОБА_1 , яка видана ДВС, не відповідає інформації, отриманій в результаті обміну даними з Державною податковою інспекцією, зокрема було виявлено, що гр. ОСОБА_1 фактично були отримані аліменти в розмірі 13 933,15 грн., унаслідок чого виникла переплата державних коштів по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям за період з 01.11.2018 по 30.04.2019 в сумі 7 572,99 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією про перерахування у строк до 20 вересня 2019 року коштів в сумі 7 572,99 грн., відповідач відповіді на претензію не надав, вимоги позивача залишив без уваги, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям визначені Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" (далі-Закон) та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 (далі Порядок №250).

Згідно із ст.1 Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до ст. 13 Закону контроль за правильністю надання державної соціальної допомоги та використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання державної соціальної допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, безпосередньо та через керівника та уповноважених ним осіб.

У відповідності до п.5 Порядку №250, для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:

-заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;

-декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

-довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

-довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.

Згідно з п.1 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України 15.11.2001 за №486/202/524/455/3370 (далі Методика), методика призначена для обчислення сукупного доходу сімей (одержувачів) для всіх видів соціальної допомоги і застосовується при визначенні їх права на соціальну допомогу та розрахунку її розміру.

Сукупний дохід сім`ї визначається відповідно до Методики.

Згідно з п.4 Методики, при визначенні сукупного доходу органи, що призначають допомогу, користуються усіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, у тому числі інформацією органів державних податкових адміністрацій.

У відповідності до п.5.13 Методики, до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема, одержані аліменти.

Згідно з п.п.7.7 п.7 Методики грошові доходи, визначені п. 5 цієї методики, крім премій, щорічних винагород, допомоги на навчання, безпосередньо отриманої особою від підприємства, установи чи організації, сум компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сум заборгованості за аліментами, визначених судом або виконавчою службою на підставі рішення про стягнення аліментів, сум пенсій та допомог за рішенням суду, ураховуються у тому місяці, за який вони нараховані.

У відповідності до п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч.4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

звіту про здійснені відрахування та виплати;

квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

заяв та (або) розписок стягувача;

інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У відповідності до ст. ст. 21,22 Закону органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність відповідних документів, поданих для призначення допомоги, а також мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону підприємства, установи та організації несуть відповідальність за шкоду, заподіяну сім`ям з дітьми або державі внаслідок несвоєчасної видачі документів або видачі недостовірних даних, і відшкодовують її в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органам, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

Аналогічне положення закріплене у п. 46 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 (далі Порядок № 1751), згідно якого особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Виплата допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу, з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини.

Згідно до п. 49 Порядку № 1751 особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Оскільки довідка від 26.11.2018 формувалолась відповідачем на підставі наданих ОСОБА_1 заяв, в яких містяться дані про отримані нею аліменти та на яку законом покладено обов`язок подавати правдиві відомості, при цьому, норми матеріального права не передбачають обов`язку державного виконавця перевіряти викладені стягувачем факти про отримання чи не отримання ним аліментів від боржника, такий обов`язок покладається на органи, що здійснюють виплату державної соціальної допомоги та перевіряють подані одержувачами допомоги документи, а відтак місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позивачем в порушення вказаних норм не доведено, що бездіяльність саме виконавця призвела до зазначення недостовірних даних у довідці від 26.11.2018,у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог.

Доводи апелянта стосовно того, що внаслідок видачі саме відповідачем довідки з недостовірними даними про розмір отриманих елементів, виникла переплата державних коштів спростовуються обставинами встановленими у мотивувальній частині цієї постанови, а відтак колегією суддів не приймаються до уваги.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга Департаменту не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 у справі №915/2491/19 слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 у справі №915/2491/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 18.03.2021 о 16.00.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.