ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3292/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/3292/20

За позовом: Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16; код 26209430)

До відповідача: Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській (65088, м. Одеса, вул.Шишкіна, 60-а; )

Про стягнення 1970967,37 грн.

Представники:

від позивача - Васильченко Г.С., адвокат на підставі довіреності

від відповідача - Купрашвілі-Делі О.І., самопредставництво

Встановив: Позивач Приватне акціонерне товариство „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській про стягнення 1980533,70 грн.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур обґрунтовано неналежним виконанням з боку Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору про закупівлю послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів №299 від 17.01.2020р. та направлено на стягнення суми основного боргу в розмірі 1957857,26 грн., 3% річних у розмірі 17600,22 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5076,22 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.11.2020р. прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3292/20. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "21" грудня 2020 р. о 10:45. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 21.12.2020р. 10:45.

11.12.2020р. до суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.12.2020р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/3292/20 на 30 днів до 22.02.2021р. Відкладено підготовче засідання на "27" січня 2021р. о 11:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 27.01.2021р. о 11:00. Запропоновано позивачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати відповідачу відповідь на відзив, оформлену з урахуванням вимог, встановлених ст.166 ГПК України, в строк до 18.01.2021р.

18.01.2021р. до суду позивачем надано відповідь на відзив.

25.01.2021р. до суду відповідачем було подано заперечення по справі.

27.01.2021р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 08.02.2021р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. повідомлено відповідача по справі №916/3292/20 Комунальне підприємство „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській про судове засідання, яке відбудеться "08" лютого 2021 р. о 11:30.

08.02.2021р. до суду позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму основного боргу за Договором №299 від 17.01.2020р. в розмірі 1970967,37 грн.

08.02.2021р. судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.02.2021р. о 12:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.02.2021р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3292/20. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "15" березня 2021 р. о 11:20. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 15.03.2021р. о 11:20.

У судовому засіданні 15.03.2021р. судом було оголошено перерву по справі до 22.03.2021р. о 10:30.

У судовому засіданні 22.03.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 24.03.2021р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

17 січня 2020 року між Філією „Одесліфт Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур від імені Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур (Виконавець) та Комунальним підприємством „Житлово-комунальний сервіс „Вузовський (Замовник) був укладений Договір про закупівлю послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів № 299 ( надалі - Договір), за умовами якого, Замовник дає завдання, а Виконавець приймає на себе обов`язки надавати останньому за плату послуги з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів (надалі - послуги). Перелік послуг з технічного обслуговування ліфтів визначений сторонами у Додатку № 2 до Договору відповідно до примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004р. № 150.

Вартість робіт та перелік ліфтів, що підлягають обслуговуванню та диспетчеризації, був розділений за ділянками за місцезнаходженням ліфтів та оформлений відповідними специфікаціями, які є додатками до Договору, а саме:

- відповідно до специфікацій № 0201ДП на повне технічне обслуговування ліфтів кількістю 55шт. щомісячна вартість робіт на ділянці складає 54573,19 грн. Відповідно до специфікації № 0201 ДП на диспетчеризацію ліфтів кількістю 55 шт. вартість робіт з диспетчеризації щомісячно складає 2497,61 грн.;

- відповідно до специфікацій № 0302В на повне технічне обслуговування ліфтів кількістю 101 шт. щомісячна вартість робіт на ділянці складає 84058,85 грн. Відповідно до специфікації № 0201 ДП на диспетчеризацію ліфтів кількістю 101 шт. вартість робіт з диспетчеризації щомісячно складає 4 511,81 грн.;

- відповідно до специфікацій № 0301В на повне технічне обслуговування ліфтів кількістю 94 шт. щомісячна вартість робіт на ділянці складає 82337,15 грн. Відповідно до специфікації № 0201 ДП на диспетчеризацію ліфтів кількістю 94 шт. вартість робіт з диспетчеризації щомісячно складає 5156,35 грн.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору, Виконавець зобов`язаний забезпечити безперебійну та безпечну роботу ліфтів і диспетчерських систем шляхом своєчасного виконання комплексу послуг, визначеного п. 1.2. цього Договору та відповідно до Положень „Про систему технічного обслуговування і ремонту ліфтів в Україні КД 36.1-001-2000 і „Про технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію систем ОДС (ДСЗ) (Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10.04.2000р. №73).

У відповідності до п. 3.2.7. Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги у відповідності з цим Договором.

Відповідно до вимог п. 5.1. Договору, розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця, після підписання сторонами акта виконаних робіт або наданих послуг протягом 30 банківських днів. Датою оплати вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 5.2. Договору, розрахунки за цим договором здійснюються шляхом сплати населенням вартості послуг з технічного обслуговування ліфтів через систему ГЕРЦ та перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця.

Позивачем було зазначено суду, що на виконання умов Договору, Філією „Одесліфт Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур (яка є відокремленим структурним підрозділом позивача) на користь відповідача були надані послуги з технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, зокрема:

- в січні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 223365,34грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 31.01.2020р. на суму 84466,28 грн, акт №2 від 31.01.2020р. на суму 84979,23 грн., акт б/н від 31.01.2020р. на суму 53919,83грн.;

- в лютому 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 221375,98грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 29.02.2020р. на суму 85036,97 грн, акт №2 від 29.02.2020р. на суму 84791,50 грн., акт б/н від 29.02.2020р. на суму 51547,51 грн.;

- в березні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 219741,08грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 31.03.2020р. на суму 86170,45 грн, акт №2 від 31.03.2020р. на суму 84619,96 грн., акт б/н від 31.03.2020р. на суму 48950,67 грн.;

- в квітні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 219117,26 грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 30.04.2020р. на суму 85929,07 грн, акт №2 від 30.04.2020р. на суму 84189,82 грн., акт б/н від 30.04.2020р. на суму 48998,37 грн. Також позивачем було зазначено суду, що вимога щодо стягнення дебіторської заборгованості за квітень 2020 заявлена відповідачем на частину заборгованості, що визнана відповідачем в акті звіряння взаєморозрахунків.

- в травні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 218077,10 грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 31.05.2020р. на суму 86250,11 грн, акт №2 від 31.05.2020р. на суму 82802,39 грн., атк б/н від 31.05.2020р. на суму 49024,60 грн.

- в червні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 213689,31грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 30.06.2020р. на суму 85993,00 грн, акт №2 від 30.06.2020р. на суму 79427,49 грн., акт б/н від 30.06.2020р. на суму 48268,82 грн.;

- в липні 2020 року Виконавцем Були виконані роботи на загальну суму 213717,96грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 31.07.2020р. на суму 86156.18 грн, акт №2 від 31.07.2020р. на суму 79338.00 грн., акт б/н від 31.07.2020р. на суму 48223,78 грн.;

- в серпні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 215316,82грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 31.08.2020р. на суму 86250,11 грн, акт №2 від 31.08.2020р. на суму 80627,25 грн., акт б/н від 31.08.2020р. на суму 48439,46 грн.;

- у вересні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 213456,41 грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 30.09.2020р. на суму 85514,52 грн, акт №2 від 30.09.2020р. на суму 79498,78 грн., акт б/н від 30.09.2020р. на суму 48443,11 грн.;

- в жовтні 2020р року Виконавцем були виконанні роботи на загальну суму 213799,29грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт №1 від 31.10.2020р. на суму 84379,19 грн., акт №2 від 31.10.2020р. на суму 80235,90 грн., акт б/н від 31.10.2020р. на суму 49184,20 грн.;

- в листопаді 2021 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 215094,91грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 30.11.2020р. на суму 85440,32 грн, акт № 2 від 30.11.2020р. на суму 80470,39 грн., акт б/н від 30.1149184,20.2020р. на суму 51547,51 грн.;

- в грудні 2020 року Виконавцем були виконані роботи на загальну суму 214784,79грн. Факт виконання робіт підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, у тому числі: акт № 1 від 31.12.2020р. на суму 85440,32 грн, акт №2 від 31.12.2020р. на суму 80160,27 грн., акт б/н від 31.12.2020р. на суму 49184,20 грн.

Таким чином, за посиланням позивача, загальна вартість наданих позивачем за Договором № 299 послуг за період січень 2020 року-грудень 2020 року складає 2601536,25грн.

Разом з тим, протягом періоду січень 2020-січень 2021 року на розрахунковий рахунок позивача через платіжну систему ГЕРЦ в рамках виконання трьохстороннього договору, укладеного між позивачем, відповідачем та ТОВ „ГЕРЦ було перераховано 2459902,74 грн. Зазначений факт підтверджується листом ТОВ „ГЕРЦ від 04.02.2021р. за вих.№ 21/02-04/03.

Але, за твердженнями позивача, як було зазначено у відповіді на відзив, який міститься в матеріалах справи, частина грошових надходжень від населення, отриманих позивачем протягом 2020 року, була зарахована в рахунок погашення заборгованості відповідача за попереднім договором, а саме за Договором про закупівлю послуг з ремонту та технічного обслуговування ліфтів № 69 від 05.03.2019р.

Позивачем також було зазначено суду, що відповідно до п. 2.1. Договору № 69, плата за надання послуг за Договором складає 2511016,68 грн. Порядок розрахунків за Договором №69 є абсолютно тотожнім умовам договору про закупівлю послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів № 299 від 17.01.2020р., а саме: відповідно до п.5.3. Договору № 69 „Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом сплати населенням вартості послуг з технічного обслуговування ліфтів через систему ГЕРЦ та перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця. Послуги за Договором № 69 були надані Виконавцем у повному обсязі (акти приймання-передачі наданих послуг додаються), проте оплата наданих послуг була здійснена частково. Сума заборгованості за Договором № 69 станом на 01.01.2020р. склала 1829330,19 грн., що підтверджується відповідним актом звірки взаєморозрахунків, підписаним сторонами, тобто розмір цієї заборгованості визнаний відповідачем.

Отже, за твердженнями позивача, на початок виконання Договору № 299 від 17.01.2020р., у відповідача перед позивачем існувала дебіторська заборгованість за попереднім договором про технічне обслуговування ліфтів в розмірі 1829330,19 грн., погашення якої здійснювалося за рахунок надходжень від населення протягом 2020 року.

Таким чином, як роз`яснює позивач суду, сума грошових коштів, сплачених в рамках виконання Договору №299 від 17.01.2020р., складає 630572,55 грн., що є різницею між загальною сумою надходжень в розмірі 2459902,74 грн. та існуючою заборгованістю за попереднім договором в розмірі 1829330,19 грн.

З урахуванням того, що, як зазначено вище, позивач зазначає суду, що загальна вартість наданих позивачем та прийнятих позивачем послуг за Договором № 299 від 17.01.2020р. складає 2601536,25 грн., сума заборгованості відповідача за вказаним договором складає 1970967,37 грн.

Крім того, подаючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, позивач відмовився від частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 17600,22 грн. та інфляційних витрат у розмірі 5076,22 грн.

З урахуванням викладеного та зазначеного, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур направлено на стягнення з відповідача суми основного боргу за Договором № 299 від 17.01.2020р. в розмірі 1970967,37грн.

Надаючи відзив на позовну заяву, Комунальним підприємством „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській було зазначено суду наступне.

Відповідачем було зазначено суду, що він заперечує проти поданого позову, вважає його необґрунтованим та безпідставним, а тому, на думку відповідача, не можуть бути задоволені позовні вимоги з наступних підстав.

Відповідачем було пояснено суду, що як зазначається позивачем, обставинами, на яких ґрунтується позовні вимоги про стягнення заборгованості, є Договір №299, укладений 17.01.2020р. між сторонами про надання послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів, проте, на думку відповідача, у позивача відсутні правові підстави на стягнення відповідно до Договору №299 від 17.01.2020р.

Згідно Уставу Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Вузівський, затвердженого Рішенням Одеської міської Ради №1430-VII від 07.12.2016р., засновником Комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Вузівський є Одеська міська Рада. Предметом діяльності відповідача є управління житловим та нежитловим фондом, у тому числі надання послуг та проведення робіт, пов`язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду, благоустрою територій та відповідач виконує функції управління у т.ч. роботи з поточного утримання і ремонту житлового фонду, нежитлових приміщень і прилеглої території, укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, тепло-, газо-, водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинків і прилеглої території.

Відповідач зазначає, що Комунальне підприємство „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській, як підприємство комунальної форми власності у якого у статутному капіталі комунальна частка акцій перевищує 50 відсотків, у результаті проведення публічних закупівель відповідно до Закону „Про публічні закупівлі уклало договір про закупівлю за предметом „послуги з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів (Показник національного класифікатора України ДК 021:2015 „Єдиний закупівельний словник» - 50750000-7- послуги з технічного обслуговування ліфтів) у Учасника (Філія „ОДЕСЛІФТ Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур) та пояснює, що послуга закупається щорічно.

Також було зауважено, що Договір №299 від 17.01.2020р. - є Договором укладеним з додержанням процедури, врегульованою Законом України „Про публічні закупівлі.

Також, посилаючись на умови Договору, відповідачем було зазначено суду, що позивач не скеровував на адресу Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській будь-яких претензій.

Відповідач вказує, що вартість Договору відповідно до розділу 2 Договору встановлюється в розмірі 2797619,00 грн. у тому числі ПДВ 20%. Розрахунок вартості послуги виконується на кожний ліфт окремо. Ціна послуги може бути змінена у разі зміни тарифів/цін для населення на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування ліфтів та зазначає, що між сторонами укладались додаткову угоди. За твердженнями відповідача, на даний час вартість Договору №299 встановлюється у розмірі 2680129,37грн., щомісячна плата (нарахування) - 221231,16грн.

Посилаючись на п. 5.1. та п. 5.2. Договору, відповідачем було зазначено суду, що на виконання даних умов Договору №299 між Філія „Одесліфт Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур, Комунальним підприємством „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Герц було укладено тристоронній Договір №170620-301 від 20 червня 2017 р. про надання фінансових послуг з приймання та переказу коштів, сплачених населенням на користь Філія „Одесліфт Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур та надання Комунальним підприємством „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській Філії „Одесліфт послуг з організації нарахувань. Договір автоматично пролонгується на кожний рік, при умови відсутності заяви сторони про бажання розірвання.

Відповідач зазначає, що кошти, які сплачені населенням за послугу „технічне обслуговування ліфтів не надходять на рахунок Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській, а напряму спрямовуються на поточний рахунок позивача за допомогою автоматизованої системи приймання і обліку комунальних платежів (АСОКІІ) ТОВ „Фінансова компанія „Герц.

На звернення Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській отримано листа ТОВ „ГЕРЦ №20/11- 18/01 від 18.11.2020р., у якому повідомляється про платежі населення за „технічне обслуговування ліфтів за період з січня 2020р. по вересень 2020р. включно, а також було прийнято від населення та перераховано на розрахунковий рахунок позивача суму у розмірі 1691610,51 грн.

За твердженнями відповідача, в рахунок погашення заборгованості за послугу з технічного обслуговування ліфтів на рахунок Філії „Одесліфт Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур за період с січня 2020р. по вересень 2020р. надійшло 1691610,51грн., що повністю відповідає умовам Договору №299 щодо погашення заборгованості по мірі надходження коштів від населення за послуги з технічного обслуговування ліфтів, що, в свою чергу, повністю суперечить ствердженню позивача про заборгованість, яка підлягає стягненню у розмірі 1957857,26грн. за період з 01.01.2020р. по 30.09.2020р.

Крім того, відповідачем надавались заперечення щодо вірності розрахунку 3% річних та інфляційних втрат що були здійснені позивачем.

Надаючи відповідь на відзив, Приватним акціонерним товариством „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур було зазначено суду наступне.

На спростування доводів відповідача, позивачем було зазначено суду, що офіційне тлумачення стосовно питання обов`язковості досудового врегулювання спорів надав Конституційний Суд України у справі N 1-2/2002 від 09.07.2002р., та пояснено суду, що з огляду на зазначені приписи національного законодавства, останнє не встановлює обов`язкового досудового врегулювання спору як безумовної передумови для звернення особи, яка вважає, що її права були порушені, невизнані або оспорені іншою особою, із позовом до суду.

Також було зазначено суду позивачем, що на підтвердження відсутності жодних зобов`язань за спірним договором відповідач посилається на п. 5.2. договору, який визначає наступне: „Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом сплати населенням вартості послуг з технічного обслуговування ліфтів через систему ГЕРЦ та перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця. Сумою оплати послуг за поточний місяць вважається сума, отримана Виконавцем в наступному місяці через систему ГЕРЦ. Різниця між сумою, що визначена в акті надання послуг за поточний місяць та сумою сплати через систему ГЕРЦ в наступному місяці визначається сторонами як заборгованість Замовника перед Виконавцем, яка буде погашена по мірі надходження коштів від населення за послуги з технічного обслуговування ліфтів. Отже, на думку відповідача, оскільки платником за договором визначена третя особа - населення (мешканці будинків, обладнаних ліфтами), а також те, що договором визначений певний спосіб платежу- через систему приймання та обліку комунальних платежів „Герц, він не несе жодних обов`язків щодо оплати послуг, наданих позивачем в ході виконання спірного договору.

Отже, спірний договір є двостороннім, укладеним між позивачем та відповідачем. Відповідно до п. 3.2.7. Договору відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги за Договором. Відтак, саме відповідач є боржником за зобов`язанням щодо оплати послуг позивача, а позивач, відповідно, є кредитором за вказаним обов`язком. Відповідно, право вимоги щодо оплати послуг, наданих позивачем за договором належить йому саме по відношенню до відповідача. Встановлений п. 5.2. Договору порядок оплати послуг позивача ніяким чином не встановлює для населення (третіх осіб) обов`язку щодо здійснення оплати за Договором, оскільки воно не є стороною договору. Використана в спірному договорі правова конструкція, відповідно до якої певні обов`язки боржника можуть бути покладені на третіх осіб передбачена чинним законодавством України.

Отже, за посиланням позивача, саме відповідач, як управитель багатоквартирних будинків, які обладнані ліфтами обслуговування яких здійснював позивач згідно Договору, є стороною за відповідними договорами про надання житлово-комунальних послуг з мешканцями будинків, що надає йому право звертатися до них з вимогою про стягнення заборгованості. Позивач не наділений таким правом, оскільки (окрім доводів, наведених вище) він не пов`язаний з мешканцями таких будинків договірними відносинами, що свідчить про те, що обраний позивачем спосіб відновлення свого порушеного права, а саме пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за Договором саме до відповідача є єдиним можливим та правильним способом судового захисту.

Крім того, позивачем було зауважено суду, що як вбачається з правової позиції Верховного Суду, неодноразово викладеної з питань статусу звірки взаєморозрахунків між контрагентами, зокрема в постановах від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. При цьому, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відповідно до наданих заперечень, Комунальним підприємством „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській було зазначено суду, що позивачем не було докладено зусиль для мирного врегулювання спору, також зазначалось суду, що позивачем не було доведено, відповідно до ст. 74 ГПК України, доказів існування заборгованості у розмірі 1957857,26 грн. станом на 30.09.2020р., а також не надано доказів в обґрунтування того, що грошові кошти від населення в період січень вересень 2020р. зараховувались на погашення заборгованості за 2019р. по попередньому договору.

Узагальнюючи доводи, відповідачем було пояснено суду, що судовий спір виник з приводу виконання Договору №299, який діяв на протязі 2020р., та пояснення щодо неналежного виконання з боку відповідача умов договору не підкріплено належними доказами.

Суд зазначає, що після подання позивачем до суду 08.02.2021р. за вх. № ГСОО 3496/21 заяви, в порядку ст. 46 ГПК України, про зменшення позовних вимог, Комунальним підприємством „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській не було надано додаткових письмових пояснень, з урахуванням обставин та підстав, що було визначено Приватним акціонерним товариством „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур у відповідній заяві.

В судовому засіданні 22.03.2021р. під час судових дебатів представником відповідача, крім іншого, було заявлено вимогу, з посиланням на ч. 9 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої відповідач, зазначаючи про недотримання позивачем порядку скерування претензії до подання позовної заяви до суду, просив суд судові витрати, незалежно від результатів вирішення спору, покласти на позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Суд зауважує на тому, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Приватним акціонерним товариством „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур в позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.02.2021р. вх. № ГСОО 3496/21, та направленим на стягнення з Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській суми основного боргу за Договором №299 від 17.01.2020р. в розмірі 1970967,37 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, правовідносини між Приватним акціонерним товариством Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур, як виконавцем, та Комунальним

підприємством „Житлово-комунальний сервіс „Вузовський, як замовником, виникли на підставі укладеного між ними 17 січня 2020р. Договору про закупівлю послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів №299.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ч.1 ст. 902, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За час розгляду справи судом було з`ясовано, що за період з січня 2020 року по грудень 2020 року позивачем на користь відповідача були надані відповідні послуги виконані роботи, що підтверджується відповідними актами виконання робіт, складеними за відповідними дільницями, які містяться в матеріалах справи, та факт надання яких, також не заперечувався відповідачем за час розгляду даної господарської справи.

З урахуванням встановлених судом обставин, з`ясовано, що за період з січня 2020 року по грудень 2020 року, позивачем були надані послуги на загальну суму 2601536,25грн.

Також судом враховано, що відповідно до п. 2.1. Договору про закупівлю № 69 послуг з ремонту та технічного обслуговування ліфтів, укладеного між філією „Одесліфт Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Сталь канат-Сілур та Комунальним підприємством „Житлово-комунальний сервіс „Вузівський, плата за надання послуг за Договором складає 2511016,68 грн. Порядок розрахунків за Договором № 69 визначено у п. 5.3., за умовами якого, розрахунки за цим договором здійснюються шляхом сплати населенням вартості послуг з технічного обслуговування ліфтів через систему ГЕРЦ та перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця.

Судом з`ясовано, що послуги за Договором № 69 були надані Виконавцем у повному обсязі, відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг, проте оплата наданих послуг була здійснена частково. Сума заборгованості за Договором № 69 станом на 01.01.2020р. склала 1829330,19 грн., що підтверджується відповідним актом звірки взаєморозрахунків, підписаним сторонами, тобто розмір цієї заборгованості визнаний відповідачем.

Отже, на початок виконання Договору № 299 від 17.01.2020р., у відповідача перед позивачем існувала дебіторська заборгованість за попереднім договором про технічне обслуговування ліфтів в розмірі 1829330,19 грн., погашення якої здійснювалося за рахунок надходжень від населення протягом 2020 року. Сума грошових коштів, сплачених в рамках виконання Договору № 299 від 17.01.2020р. складає 630572,55 грн., що є різницею між загальною сумою надходжень в розмірі 2459902,74 грн. та існуючою заборгованістю за попереднім договором в розмірі 1829330,19 грн.

Судом не приймаються доводи та заперечення відповідача, що були надані ним за час розгляду справи, оскільки укладаючи з позивачем Договір №299 від 17.01.2020р., відповідачем було прийнято його умови та положення, що було узгоджено сторонами у такому договорі, та прийнято певні зобов`язання за умовами такого договору, зокрема, і в частині порядку розрахунків за надані позивачем послуги за таким договором, що узгоджено, зокрема, п. 3.2.7 та п. 5.2. такого правочину.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Приватним акціонерним товариством „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору про закупівлю послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів №299 від 17.01.2020р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи.

Однак, суд зазначає, що при обрахуванні основного боргу ,позивачем помилково не вірно було визначено суму основної заборгованості.

Приймаючи до уваги, що загальна сума боргу за Договором про закупівлю №299 послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів від 17.01.2020р. становила 2601536,25 грн., а також враховуючи різницю між сумою надходжень та попередньою заборгованістю розмірі 630572,55, сума боргу, яка підлягає до стягненню з відповідача становить 1970963,70 грн. (2601536,25- 630572,55).

Поряд з цим, на спростування доводів та тверджень відповідача, що були наданим за час розгляду справи, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачена заборона звертатись з позовом до суду у випадку порушень договірних зобов`язань контрагентом без попереднього пред`явлення претензії, навіть якщо такий обов`язок прямо передбачений договором. Офіційне тлумачення стосовно питання обов`язковості досудового врегулювання спорів надав Конституційний суд України у справі N 1-2/2002 від 09.07.2002. Так, обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур , однак їх використання є правом, а не обов`язком особи , яка потребує такого захисту.

Крім того, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем.

Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи акти звірки взаєморозрахунків, як за Договором про закупівлю №299 послуг з ремонту, експлуатації та технічного обслуговування ліфтів від 17.01.2020р. так і за Договором про закупівлю №69 послуг з ремонту та технічного обслуговування ліфтів від 05.03.2019р., підписані обома сторонами, як з боку Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур, так і з боку Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській, а також скріплені печатками підприємств, у зв`язку з наведеним, доводи та заперечення відповідача не приймаються судом у даній частині, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідно до судової практики, залишаються поза увагою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур зі стягненням з Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській суми основного боргу за Договором №299 від 17.01.2020р. у розмірі 1970963,70 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 29564,45 грн. покладаються на відповідача.

Судом залишається без задоволення усне клопотання відповідача щодо розподілу судових витрат, яке було заявлено ним у судовому засіданні 22.03.2021р., оскільки як вже зазначено судом у мотивувальній частині рішення, направлення претензії відповідачу до подання позовної заяви до суду, у даному випадку є правом, а не обов`язком позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства „Житлово-комунальній сервіс „Вузівській (65088, м. Одеса, вул.Шишкіна, 60-а; ) на користь Приватного акціонерного товариства „Виробниче об`єднання „Стальканат-Сілур (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16; код 26209430) суму основного боргу за Договором №299 від 17.01.2020р. в розмірі 1970963 (один мільйон дев`ятсот сімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 29564 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 45 коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 24 березня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко