ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 справа № 914/49/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробарви», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Генетиксервіс», с. Бориничі, Жидачівський район, Львівська область

про: стягнення 57 557,59 грн. заборгованості за Договором поставки № 66-0317/АБ від 28.03.2017р

За участю представників сторін: не викликались

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробарви» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Генетиксервіс» про стягнення 57 557,59 грн. заборгованості за Договором поставки від 28.03.2017р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.01.2021 справу №914/49/21 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 14.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 66-0317/АБ від 28.03.2017 в частині вчасної оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Заперечення відповідача

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзиву на позовну заяву чи заяву про продовження строку для подання відзиву у встановлений ухвалою суду від 14.01.2021 п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали не подав, поважності причин пропуску строку для подання відзиву або заяви про продовження встановленого судом строку для подання відзиву не навів.

З інформації на офіційній веб-сторінці АТ «Укрпошта»: https://www.ukrposhta.ua/ на вкладці «Трекінг» за номером поштового відправлення №924 вбачається, що скерована на юридичну адресу відповідача (81721, Львівська обл., Жидачівський р-н, село Бориничі) копія ухвали суду від 14.01.2021 про відкриття провадження у справі була ним отримана 20.01.2021.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Обставини справи

28.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агробарви» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Генетиксервіс» (Покупець) укладено Договір поставки № 66-0317/АБ (Договір), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором Постачальник зобов`язався постачати Покупцю ветеринарні препарати, кормові добавки, товар ветеринарного призначення (надалі «Товар»), а Покупець зобов`язався прийняти Товар та оплатити його на умовах передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що найменування, кількість, асортимент Товару, ціна за одиницю та загальна вартість Товару, вказується сторонами у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 72000,00 грн з ПДВ, що підтверджується долученою до матеріалів справи видатковою накладною №95 від 17.01.2019.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач оплатив вартість поставленого Товару частково на суму 22000,00 грн. На підтвердження часткової оплати позивачем до позовної заяви долучено копію платіжного доручення №262 від 02.04.2020.

У зв`язку з наведеним у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 50000,00 грн. Окрім суми основного боргу відповідно до наданого розрахунку розміру позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 3952,03 грн інфляційних втрат та 3605,56 грн 3 % річних.

Відповідач доказів погашення заборгованості не подав, про наявність таких не повідомив.

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між сторонами Договору поставки № 66-0317/АБ від 28.03.2017.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.3.3. Договору датою поставки Товару вважається дата підписаної видаткової накладної.

Належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором підтверджується долученою до матеріалів справи видатковою накладною №95 від 17.01.2019.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що розрахунок за Товари, які постачаються у відповідності з цим Договором, здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом банківського переводу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки Покупцю.

Всупереч взятим на себе зобов`язанням за Договором відповідач не оплатив вартість поставленого товару, доказів погашення заборгованості не надав.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В пункті 6.2. Договору сторонами визначено, що у випадку несвоєчасної оплати за поставлену партію Товару (п.4.2. діючого Договору), Покупець зобов`язаний оплатити на користь Постачальника:

- суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 3% (три процента) річних від простроченої суми.

- пеню у розмірі 0,1% від суми неоплаченого Товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення, за кожен день прострочення.

Суд перевірив правильність здійсненого позивачем розрахунку розміру інфляційних нарахувань та 3 % річних та дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 50000,00 грн основного боргу, 3952,03 грн інфляційних втрат та 3605,56 грн 3 % річних підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №752 від 22.12.2020.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Генетиксервіс» (81721, Львівська обл., Жидачівський р-н, село Бориничі; ідентифікаційний код 37059814) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробарви» (03040, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 14, кімната 213; ідентифікаційний код 38453454) 50000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень) основного боргу, 3952,03 грн (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 03 копійки) інфляційних втрат, 3605,56 грн (три тисячі шістсот п`ять гривень 56 копійок) 3 % річних та 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.03.2021.

Суддя Р.А. Кидисюк