ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2021 р. Справа№ 910/12242/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

секретар судового засідання: Кучерява К.Л.

за участю представників відповідно до протоколу судового засідання від 11.03.2021

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ера-Медіа» (ТОВ «Ера-Медіа»)

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020

у справі № 910/12242/20 (суддя Босий В.П.)

за позовом ТОВ «Ера-Медіа»

до публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (ПАТ «НСТУ»)

про визнання додаткової угоди недійсною та визнання договору продовженим на той самий строк,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Ера-Медіа» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «НСТУ» про визнання додаткової угоди недійсною та визнання договору продовженим на той самий строк.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання недійсною додаткової угоди №8 від 12.07.2019 до договору №318-16/4 від 12.07.2017, укладеного сторонами, у зв`язку з відсутністю повноважень у особи, яка від імені відповідача підписала таку угоду, крім того, позивач просить суд визнати договір №318-16/4 від 12.07.2017 продовженим на той самий строк на підставі його пункту 12.2, а саме з 10.07.2020 по 10.07.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі № 910/12242/20, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Ера-Медіа» відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції, ТОВ «Ера-Медіа» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/12242/20 повністю скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги апелянта задовольнити повністю.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі № 910/21049/17 передано колегії суддів у складі: головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Сотнікова С.В. та Грека Б.М.

Ухвалою суду від 26.01.2021 клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/12242/20 задоволено, поновлено ТОВ «Ера - Медіа» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі № 910/12242/20, відкрито апеляційне провадження у справі №910/12242/20 за даною апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду на 24.02.2021.

18.02.2021 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від АТ «НСТУ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечувало проти доводів апеляційної скарги та просило відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення просило залишити без змін.

24.02.2021 представник ТОВ «Ера-Медіа» подав суду клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, яке обґрунтоване тим, що представник позивача, адвокат Смітюх Ірина Іванівна, перебуватиме 24.02.2021 у судовому засіданні по справі №757/8775/20-ц у Печерському районному суді.

24.02.2021 розгляд апеляційної скарги апелянта було відкладено на 11.03.2021.

У судове засідання 11.03.2021 з`явилися представники апелянта (ТОВ "Ера-Медіа") та відповідача (АТ "НСТУ" Новак А.А.).

Представник апелянта надав пояснення по суті апеляційної скарги та зауважив, зокрема, що Додаткову угоду було підписано особою, яка була без повноважень та не могла займати відповідну посаду, що є підставою для визнання недійсності правочину.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та зауважив, що позивачем не доведено наявності підстав для визнання додаткової угоди недійсною та визнання договору продовженим на той самий строк.

Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке ними реалізовано.

Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду обставини, наведені нижче.

Мотивування апеляційної скарги полягають у наступному:

Додаткова угода не є правочином, укладеним з перевищенням відповідних повноважень голови правління, а є угодою, укладену без повноважень, адже такий правочин укладено особою, яка не може займати відповідні посаду, що є підставою для недійсності правочину;

до вказаних правовідносин не застосовуються правила, визначені ч. 3 статті 92 та 241 ЦК України, оскільки додаткова угода є недійсною;

суд апеляційної інстанції повинен поновити дію договору, оскільки попередня редакція пункту 12.1 передбачала умову про те, до цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 10 липня 2018 року, за умови дотримання Бюджетного законодавства України, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків;

сторони погодили, що строк дії договору може бути продовжений автоматично на той самий строк за умови, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 днів до дня закінчення строку дії цього договору письмово не повідомить про своє бажання припинити дію договору.

Тобто, фактично, спір у справі виник у зв`язку з оспорюванням позивачем дійсності Додаткової угоди.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2017 ПАТ «НСТУ» (замовник) та ТОВ «Ера-Медіа» (виконавець) було укладено договір №318-16/4 (Договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець приймає на себе зобов`язання власними силами та на свій ризик на замовлення замовника та відповідно до його вимог створювати об`єкти права інтелектуальної власності (аудіовізуальні твори) (надалі по тексту договору - твори/передачі), для публічного сповіщення наживо в ефірі замовника (в тому числі наживо), передавати замовнику усі майнові права автора на твори та усі майнові суміжні права на твори (надалі по тексту договору - права), а також виконувати інші роботи зазначені у цьому договорі, а замовник зобов`язується приймати належним чином надані послуги та передані права, та виплачувати виконавцю винагороду на умовах, визначених цим договором.

Замовник приймає на себе зобов`язання розміщувати твори а ефірі телеканалу "UA: Перший", у проміжку з 6.30 до 9.30 власного ефіру з понеділка по неділю включно (згідно своїх діючих ліцензій на мовлення на дату підписання даного договору). Разом з тим, замовник має право розміщувати в даному проміжку випуски новин власного виробництва, загальним хронометражем 21 хвилини, а також розміщувати трансляції міжнародних спортивних змагань, конкурсів відповідно до попередньо взятих замовником зобов`язань, про що виконавця буде повідомлено заздалегідь в письмовому вигляді. Сторони погодили, що замовник має право на переривання творів інформацією не рекламного характеру у випадках необхідності сповіщення глядачам інформації про надзвичайні події, звернень перших осіб держави до народу України, інших випадках, коли відповідно до чинного законодавства замовник зобов`язаний надати ефірний час для таких трансляцій (п. 1.2 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 10.07.2018 за умови дотримання вимог Бюджетного законодавства України, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків за ним (п. 12.1 Договору).

Строк дії договору може бути продовжено автоматично на той самий строк за умови, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії цього договору письмово не повідомить про своє бажання припинити дію договору. Виконавець має пріоритет перед іншими особами, основним видом діяльності яких є виробництво телепередач тощо, на виробництво творів для замовника (п. 12.2 Договору).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/8245/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та постановою Верховного Суду від 25.04.2019, визнано Договір продовженим на той самий строк на підставі пункту 12.2. Договору, а саме з 10.07.2018 по 10.07.2019.

09.07.2019 сторонами було укладено додаткову угоду №8 до Договору (Додаткова угода) за умовами якої сторони домовились:

виключити з умов договору автоматичну пролонгацію договору та продовжити строк дії договору по 10.07.2020 (п. 12.3 договору);

змінити п. 4.1 Договору та викласти його у наступній редакції: « 4.1. Виконавець зобов`язується приступити до виконання робіт за цим договором до моменту припинення мовлення ТРК "Ера" надання послуг з 01.08.2017, але не раніше моменту припинення мовлення ТОВ "ТРК "Ера" та внесення змін замовником до ліцензії на мовлення (ефірне, загальнонаціональне мовлення) в частині зміни часових проміжків мовлення, і програмної концепції та надавати послуги згідно умов цього договору та додатків до нього»;

змінити п. 12.1 Договору та викласти його у наступній редакції: " 12.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє по 10.07.2020, за умови дотримання вимог Бюджетного законодавства України, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором";

змінити п. 12.2 Договору та викласти його у наступній редакції: " 12.2. Сторони можуть продовжити дію цього договору на новий строк, шляхом підписання відповідно додаткової угоди до цього договору уповноваженими представниками обох сторін.

За змістом статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписами частин 1-5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, наведеними нормами передбачено можливість оскарження правочину зацікавленою особою, яка не є стороною договору.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

З наведеного можна дійти висновку, що заявляючи позов про визнання недійсним договору або окремої його частини, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

У статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди до Договору та апеляційну скаргу, позивач вказує на відсутність повноважень на її укладення у особи, що підписала від імені відповідача таку угоду, а саме у Голови правління ОСОБА_1 (який діяв на підставі Статуту), тобто, оскільки ОСОБА_1 більше ніж два рази займав посаду Голови правління ПАТ «НСТУ», то, на думку апелянта, наведене є порушенням положень Статуту вказаної компанії та Закону України "Про суспільне телебачення і радіомовлення України".

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» є юридичною особою, що утворена шляхом перетворення Національної телекомпанії України відповідно до Закону України "Про суспільне телебачення і радіомовлення України", постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 за №693 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" та від 05.08.2015 року №567 "Деякі питання утворення публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України".

Так, засновником ПАТ «НСТУ» є держава в особі Кабінету Міністрів України. Єдиним акціонером ПАТ «НСТУ» є держава в особі Державного комітету телебачення і радіомовлення України, що безпосередньо виконує функції з управління корпоративними правами держави у статутному капіталі ПАТ "НСТУ".

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про Суспільне телебачення і радіомовлення України" виконавчим органом НСТУ є правління. За поданням голови правління Наглядова рада НСТУ обирає членів правління строком на чотири роки відповідно до Статуту НСТУ. Рішення про обрання членів правління НСТУ повинно бути мотивованим, з обґрунтуванням підстав, на основі яких Наглядова рада НСТУ надала перевагу одному кандидату перед іншим.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про Суспільне телебачення і радіомовлення України" Голова правління НСТУ:

1) організовує роботу правління, головує на його засіданнях;

2) вчиняє правочини від імені НСТУ;

3) здійснює добір кадрів НСТУ, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників НСТУ;

4) діє без довіреності від імені НСТУ у межах, встановлених Статутом НСТУ;

5) здійснює інші передбачені законом і Статутом НСТУ права та обов`язки.

У частині 6 вказаної статті передбачено, що на голову та членів правління НСТУ поширюються обмеження, передбачені частиною другою статті 9 цього Закону. У разі невиконання вимог, встановлених цією частиною, Наглядова рада НСТУ зобов`язана на найближчому засіданні припинити повноваження голови або відповідного члена правління НСТУ.

За змістом п. 56 Статуту ПАТ "НСТУ" визначено, що виконавчим органом Телерадіокомпанії є правління, що формується в порядку, визначеному Законом та цим Статутом, у кількості семи осіб. Пунктом 58 Статуту ПАТ "НСТУ" встановлено, що на голову та членів правління поширюються обмеження, визначені Законом для членів наглядової ради.

18.01.2017 Наказом Державного Комітету телебачення і радіомовлення України №6 було затверджене Положення про наглядову раду ПАТ "НСТУ", а також Положення про правління ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" за змістом пункту 4 якого на голову та членів правління поширюються обмеження, визначені Законом для членів наглядової ради та іншим актам законодавства щодо сумісництва та зайняття підприємницькою діяльністю.

Згідно з ч. 6 ст. 8 Закону України "Про Суспільне телебачення і радіомовлення України" строк повноважень членів Наглядової ради НСТУ становить чотири роки. Одна й та сама особа не може входити до складу Наглядової ради НСТУ більше ніж два строки підряд незалежно від тривалості таких строків.

Отже, на Голову правління поширюється обмеження щодо перебування у складі органів управління більше ніж два строки підряд незалежно від тривалості таких строків.

ОСОБА_1 обрано на посаду Голови правління відповідно до рішення Наглядової ради ПАТ "НСТУ" від 10.04.2017, оформленого протоколом №8.

Так, Рішенням Наглядової ради ПАТ "НСТУ" від 31.01.2019 №26 припинено контракт від 04.05.2017 між ПАТ "НСТУ" та Головою правління ПАТ "НСТУ" ОСОБА_1 достроково на підставі п. 7.4.2.1 такого контракту.

Разом з тим, рішенням Шевченківського суду міста Києва від 19.06.2019 у справі №761/8163/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019, визнано незаконним та скасовано рішення Наглядової ради ПАТ "НСТУ" від 31.01.2019 №26 щодо припинення контракту з 04.05.2017 між ПАТ "НСТУ" та Головою правління ПАТ "НСТУ" ОСОБА_1 , крім того, 27.06.2019 Наглядовою радою ПАТ "НСТУ" прийнято рішення, оформлено протоколом №32, яким скасовано рішення Наглядової ради ПАТ "НСТУ" від 31.01.2019 №26.

З огляду на наведене, Господарський суд міста Києва дійшов обґрунтованого висновку, що повноваження ОСОБА_1 як Голови правління ПАТ "НСТУ" не припинялись з моменту його обрання рішенням Наглядової ради ПАТ "НСТУ" від 10.04.2017, та станом на момент укладення спірної Додаткової угоди він мав необхідний обсяг повноважень на її укладення від імені відповідача.

Водночас, судом доцільно не взято до уваги твердження позивача про те, що в даному випадку необхідно врахувати перебування ОСОБА_1 на посаді Генерального директора Національної телерадіокомпанії України як першого терміну його повноважень оскільки Національна телерадіокомпанія України припинила свою діяльність шляхом реорганізації, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесені відповідні відомості, а ПАТ «НСТУ» є новоствореною юридичною особою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту відсутності повноважень у особи, яка від імені відповідача підписала Додаткову угоду до Договору, на її укладення.

Крім того, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання Додаткової угоди до Договору недійсною не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

За змістом статей 626, 627, 628, 639 Цивільного кодексу України: сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6 ЦК України).

З урахуванням наведеного, щодо визнання Договору продовженим на той самий строк на підставі його пункту 12.2, а саме з 10.07.2020 по 10.07.2021, то колегія апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки Додаткова угода до Договору підписана сторонами без будь-яких зауважень, то можна дійти висновку, що позивач свідомо погодився з усіма умовами такої додаткової угоди, в тому числі в тій частині, в якій сторони домовились та вирішили виключити з умов договору автоматичну пролонгацію договору та продовжено строк дії договору по 10.07.2020.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 269, 275, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ера-Медіа» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі № 910/12242/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12242/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено статтею 287 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 16.03.2021.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко