ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"23" березня 2021 р. Справа № 911/813/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи

фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни

до Виконавчого комітету Васильківської міської ради

про визнання недійсним рішення

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулась фізична особа-підприємець Кожем`яко Ольга Миколаївна (далі ФОП Кожем`яко О.М.) з позовом до Виконавчого комітету Васильківської міської ради, в якому просить суд визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові» № 98 від 23.02.2021.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ФОП Кожем`яко О.М. посилається на те, що згідно з рішенням Васильківської міської ради від 16.12.2011 № 06.54-18-VI «Про надання дозволу фізичній особі-підприємцю Кожем`яко Ользі Миколаївні на розміщення малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності по вул. Грушевського, 8 в м. Василькові» було встановлено особистий строковий сервітут на земельну ділянку загальною площею 14,0 кв. м.

За твердженнями заявника, 31.07.2012 між ФОП Кожем`яко О.М. та Васильківською міською радою укладено договір № 47 особистого строкового сервітуту для будівництва та обслуговування малої архітектурної форми, згідно з яким, термін встановлення особистого строкового сервітуту становить 25 років.

До позовної заяви ФОП Кожем`яко О.М. долучено копію оспорюваного рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради № 98 від 23.02.2021 «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку № 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові».

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що, з метою забезпечення утримання території міста Василькова в належному стані та усунення наслідків порушення Правил благоустрою міста Василькова, розглянувши та обговоривши акт обстеження комісії з питань звільнення території міста Василькова від самовільно встановлених тимчасових споруд від 19.02.2021, акт обстеження тимчасової споруди (ТС) від 15.02.2021, враховуючи рішення шістдесят восьмої сесії Васильківської міської ради від 16.10.2020 № 03.02.68 п/ч - VII «Про забезпечення утримання в належному стані території міста Василькова», керуючись статтею 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради вирішив, зокрема:

- звільнити територію від самовільно встановленої споруди, що встановлено біля будинку № 8 по вулиці Грушевського міста Василькова (координати розташування: 50.179201, 30.314285) власник якого невідомий;

- зобов`язати власника самовільно встановленої споруди біля будинку № 8 по вулиці Грушевського (координати розташування: 50.179201, 30.314285) протягом 10 календарних днів звільнити території міста від самовільно встановленої тимчасової споруди та привести територію вулиці Грушевського біля будинку № 8 в належний стан з відновленням благоустрою;

- попередити власника самовільно встановленої споруди біля будинку № 8 по вулиці Грушевського (координати розташування: 50.179201, 30.314285) у місті Василькові, що у разі не виконання вказаного рішення у визначений строк будуть проведені роботи з відокремлення тимчасової споруди від місця її розташування;

- комісії з питань звільнення території міста Василькова від самовільно встановлених тимчасових споруд вжити заходів на виконання вказаного рішення у строки та спосіб визначений рішенням шістдесят восьмої сесії Васильківської міської ради від 16.10.2020 № 03.02.68 п/ч - VII «Про забезпечення утримання в належному стані території міста Василькова»;

- заборонити експлуатацію самовільно встановленої споруди («Швидко гроші»), що встановлено біля будинку № 8 по вулиці Грушевського (координати розташування: 50.179201, 30.314285) міста Василькова, власник якого не відомий.

ФОП Кожем`яко О.М. вважає, що вказане рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради порушує право позивача на користування земельною ділянкою, а також право на здійснення підприємницької діяльності в малій архітектурній формі, яка належить ФОП Кожем`яко О.М. Також, на думку позивача, у відповідача відсутні повноваження на прийняття рішення, яке є предметом спору.

Одночасно з позовною заявою ФОП Кожем`яко О.М. подано до суду заяву від 18.03.2021 про забезпечення позову, у якій заявник просить суд заборонити відповідачу, до набрання законної сили рішенням суду, будь-які дії по демонтажу та відокремленню малої архітектурної форми (МАФ) для здійснення підприємницької діяльності у місті Василькові, вул. Грушевського, 8.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судом встановлено наявність підстав для відмови у відкритті провадження з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, згідно з частиною 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 10).

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням термінів, наведених у частині 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої).

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7частини першої статті 4 КАС України).

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність суб`єкта владних повноважень як сторони у спірних правовідносинах та виконання ним у цих правовідносинах управлінських функцій.

Правові висновки такого змісту викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду, в тому числі від 18.06.2019 у справі № 912/1286/18, від 13.11.2018 у справі № 910/2145/18, від 21.11.2018 у справі № 826/12372/17, від 05.02.2019 у справі № 903/922/17.

Зі змісту оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради № 98 від 23.02.2021 «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку № 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові» вбачається, що таке рішення стосується звільнення території від самовільно встановленої споруди з метою забезпечення утримання території міста Василькова в належному стані та усунення наслідків порушення Правил благоустрою міста Василькова.

Водночас із рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради не вбачається спору про належне позивачу право власності, оспорюваним рішенням наявність такого права не заперечується та таке рішення не приймалось у зв`язку із здійсненням господарської діяльності відповідачем. Земельна ділянка, на якій, зі слів позивача, встановлена належна їй мала архітектурна форма, також не є предметом спору у справі.

При цьому позивачем не заявлено позовних вимог майнового характеру, а лише вимога про визнання рішення недійсним.

У свою чергу приписи статті 20 ГПК України не передбачають можливості оскарження рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень в процесі виконання ним владних управлінських функцій.

Спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, є Закон України «Про благоустрій населених пунктів».

Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (стаття 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів відповідно до статті 10 зазначеного Закону належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів, а до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

За змістом ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами (частина 1 ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Отже наведений Закон наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що вказаний спір є спором щодо оскарження акта суб`єкта владних повноважень, прийнятого під час здійснення ним публічно-управлінських функцій і носить публічно-правовий характер.

У даному випадку судом також враховано правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/2145/18 та від 18.06.2019 у справі № 912/1286/18, відповідно до якої оскарження рішення органу місцевого самоврядування прийнятого у сфері благоустрою населеного пункту зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 та ч. 6 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладені обставини в сукупності, суд роз`яснює ФОП Кожем`яко О.М., що вимоги позивача слід розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду з урахуванням ст. 20 КАС України.

Що стосується заяви про забезпечення позову, судом враховано, що відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Оскільки подана ФОП Кожем`яко О.М. позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, підстави для розгляду заяви про забезпечення позову, поданої одночасно з пред`явленням позову в даній справі, відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни до Виконавчого комітету Васильківської міської ради про визнання недійсним рішення.

Дана ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін