РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2021Справа № 910/20190/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаер Трейд», м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Рітейл», м. Київ

про стягнення 51 731,48 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаер Трейд» (далі - ТзОВ «Фаер Трейд»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Рітейл» (далі - ТзОВ «Мета Рітейл»/відповідач) про стягнення 51 731,48 грн, у тому числі: 44 990,52 грн - основного боргу, 4 287,57 грн - пені, 1 498,17 грн - інфляційних втрат та 955,12 грн - 3% річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки № ФТ 1709/18-1 від 17.09.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.12.2020 позовну заяву ТзОВ «Фаер Трейд» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

18.01.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.01.2021 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаер Трейд» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мета Рітейл» (далі - покупець) укладено договір поставки № ФТ 1709/18-1, відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати батарейку, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена сторонами у замовленнях, які є додатками до цього договору і становлять його невід`ємну частину.

Згідно п. 2.1. та п. 2.2. договору поставка товару за цим договором здійснюється у відповідності із цінами, затвердженими у прайс-листі (специфікації) постачальника. Товар, що постачається за цим договором, сплачується покупцем протягом 30 календарних днів з моменту отримання такого товару.

У відповідності до положень п. 2.6. договору загальна вартість договору необмежена і визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару за всіма видатковими накладними, актами взаємних розрахунків до даного договору.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати за поставлену партію товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії товару за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань по оплаті.

У період з 15.03.2019 по 13.03.2020 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 44 990,62 грн, що підтверджується видатковими накладними та актом звірки взаємних розрахунків від 31.03.2020, копії яких долучені до матеріалів справи.

В порушення умов договору, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Мета Рітейл» утворилась заборгованість в сумі 44 900,62 грн.

14.11.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за поставлений товар згідно договору № ФТ 1709/18-1 від 17.09.2018.

Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не погасив.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «Мета Рітейл» боргу у розмірі 44 990,62 грн, пеню в сумі 4 287,57 грн, 3% річних у розмірі 955,12 грн та інфляційні втрати в сумі 1 498,17 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № ФТ 1709/18-1 від 17.09.2018, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 44 990,62 грн, що підтверджується видатковими накладними та актом звірки взаємних розрахунків.

Проте, в порушення умов вказаного договору, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Мета Рітейл» виникла заборгованість в сумі 44 990,62 грн.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 2.2. договору товар, що постачається за цим договором, сплачується покупцем протягом 30 календарних днів з моменту отримання такого товару.

Відповідач оплату за поставлений товар не здійснив.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Мета Рітейл» порушено умови договору поставки № ФТ 1709/18-1 від 17.09.2018 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог позивача.

Водночас суд зазначає, що заборгованість відповідача за поставлений товар складає 44 900,62 грн, проте позивачем заявлено до стягнення 44 990,52 грн, приймаючи до уваги, що суд унеможливлений виходити за межі заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов в частині стягнення основного боргу в сумі 44 990,52 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 287,57 грн, 3% річних в сумі 955,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 498,17 грн, нараховані на суму боргу за період з 01.04.2020 по 15.12.2020.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати за поставлену партію товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії товару за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань по оплаті.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, і встановив, що їх розмір обчислено позивачем арифметично вірно, відповідно ці вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаер Трейд» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Рітейл» (02002, місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, будинок 21; ідентифікаційний код 40082817) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаер Трейд» (65026, місто Одеса, вулиця Буніна, будинок 16 А, кімната 1; ідентифікаційний код 36674481) 44 990 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн 52 коп. - основного боргу, 4 287 (чотири тисячі двісті вісімдесят сім) грн 57 коп. - пені, 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 12 коп. - 3% річних, 1 498 (одну тисячу чотириста дев`яносто вісім) грн 17 коп. - інфляційних втрат та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук