ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року м.Дніпро Справа № 904/26/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 (повний текст рішення складено та підписано 10.12.2020, суддя Бєлік В.Г.) у справі

за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, м. Дніпро в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", м.Дніпро

про стягнення плати у розмірі 25 440,29 грн за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим/великогабаритним транспортним засобом

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила стягнути з акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь Державного бюджету України плату у розмірі 25 440,29 грн за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; стягнути з акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо встановлення вагових обмежень, а саме відповідачем здійснено перевищення осьового навантаження транспортного засобу (при допустимості навантаження 16 тон відповідач здійснив перевантаження на 6,05 тон).

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 у даній справі позов задоволено. Стягнуто з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 25 440,29 грн. Стягнуто з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у сумі 1 921,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано посиланням на те, що матеріалами справи підтверджено факт перевищення транспортним засобом відповідач нормативних вагових параметрів. Відповідач повідомлений Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області листом про необхідність внесення плати за проїзд у розмірі 25 440,29 грн на підставі п.31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879. У встановлений законом строк, відповідач плату за проїзд автомобільними дорогами великоваговим транспортним засобом не сплатив, дії Управління Укртрансбезпеки у Чернігівської області під час проведення перевірки габаритно-вагового контролю не оскаржив.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що Дніпропетровська місцева прокуратура №2 не надала суду жодного належного доказу, що Державній службі України з безпеки на транспорті було відомо про наявність порушень з боку АТ "Дніпропетровськгаз" інтересів держави шляхом несплати плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим/великогабаритним транспортним засобом у розмірі 25 440,29 грн., невжиття Державною службою України з безпеки на транспорті заходів стосовно стягнення з відповідача вказаної плати та повідомлення позивача про наявність підстав для представлення інтересів держави.

Суд першої інстанції визнав встановленими недоведені обставини виконання Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Заявник апеляційної скарги стверджує, що матеріали справи не містять доказів наявності у Синицького В.В. повноважень здійснення від імені Укртрансбезпеки нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим/ великогабаритним транспортним засобом шляхом складення та підписання розрахунку. Більш того, розрахунок містить печатку якоїсь державної акціонерної компанії (якої саме не вбачається можливим встановити через те, що на копії документа не повністю видно печатку), що є свідченням того, що розрахунок, виконаний Синицьким В.В., є доказом нарахування Уктрансбезпека АТ "Дніпропетровськгаз" плати за проїзд. Посадова інструкція старшого державного інспектора не містить жодного пункту, який надавав би йому повноваження здійснювати від імені Уктрансбезпеки розрахунки плати за проїзд автомобільними дорогами.

Суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно тлумачить п.п.27 п.5 та п.8 Положення про Державну службу України, внаслідок чого, не з`ясовано обставини наявності повноважень на складення та підписання рахунку плати за проїзд як у Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області, так і безпосередньо у Синицького В.В. - старшого інспектора Управління Укртрансбезбеки в Запорізькій області.

Скаржник вказує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 у справі №160/734/19 суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача, які полягали у проведенні 23.10.2018 габаритно-вагового контрою автомобіля "КАМАЗ 54112", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПАТ "Днпропетровськгаз", а про те, що зазначає Дніпропетровська місцева прокуратура №2.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд, приймаючи рішення у вказаній справі, взагалі не досліджував наявність у Синицького В.В. повноважень на складення та підписання розрахунку.

В рамках розгляду справи №904/26/20 суд не зв`язаний висновками інших судів та в силу ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, самостійно повинен надати правову оцінку вже встановленим обставинам.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 посилається на те, що необхідність застосування представницьких повноважень прокурором обумовлено порушенням інтересів держави, яке полягає у ненадходженні до державного бюджету коштів у вигляді плати за проїзд дорогами загального користування великоваговими та великогабаритними транспортними засобами, та неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 у справі №160/734/19, встановлено, що дії Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області щодо складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та рахунок плати за проїзд є обґрунтованими та прийнятими у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (на теперішній час - АТ "Дніпропетровськгаз" допущено перевищення вагових обмежень).

Державною службою України з безпеки на транспорті, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, якій було відомо про факт порушення з боку АТ "Дніпропетровськгаз" при проїзді автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, заходів на захист інтересів держави не вжито.

При проведенні габаритно-вагового контролю, складанні відповідної довідки, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим заявлені до відповідача позовні вимоги є обґрунтованими.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020; постановлено розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Мороза В.Ф.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.03.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Рішенням загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» від 11.04.2019 змінено тип товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а також найменування з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», державну реєстрацію зазначених змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, проведено 16.05.2019.

При проведенні рейдової перевірки 23.10.2018 у пункті пл. ГВК у Запорізькій області а/д Харків-Сімферополь 341 км співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області проведено зважування автомобіля (тягача) марки КАМАЗ модель 54112 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з причіпом марки МАЗ модель 9380 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , які на підставі свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів належать на праві власності ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз».

Під час перевірки транспортного засобу виявлено перевищення осьового навантаження транспортним засобом встановлених вагових обмежень, а саме: осьове навантаження при допустимих 16 тоннах склало 22,05 тонн, тобто перевищення склало 6,05 тони. Вказане підтверджується чеком про зважування транспортного засобу та довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0010867 від 23.10.2018.

За результатами перевірки посадовими особами Управління 23.10.2018 року складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 090132 від 23.10.2018 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0013867 від 23.10.2019 року.

На підставі вказаних документів управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого пройдена відстань (з пункту завантаження до пересувного пункту габаритно-вагового контролю) - 136 км, відстань після 11111ВК до пункту призначення - 166 км, навантаження на здвоєну вісь 22,05 т, з яких понаднормативне - 6,05 т, з урахуванням чого плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, склала 788,22 євро.

Станом на 23.10.2018 за офіційним курсом гривні до євро, встановленого Національним банком України, плата становила 25 440,29 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 25 440,29 грн.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 23.10.2018 пунктом навантаження є м.Нікополь Дніпропетровської області, пунктом розвантаження є м. Генічеськ Херсонської області, тобто 302 кілометри.

Таким чином, управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області при здійсненні розрахунку відстані взято до уваги відомості товарно-транспортної накладної від 23.10.2018 та розраховано плату за проїзд за всю відстань маршруту, у тому числі, які перевізник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» мав намір проїхати.

Встановлено, що перевізник не звертався до уповноважених органів з метою отримання дозволу на здійснення перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових параметрів, тому такий дозвіл не надавався.

Крім того, відповідачем перезавантаження транспортного засобу з метою приведення у відповідність вагових параметрів, не здійснювалося.

За вказаним фактом порушення законодавства про автомобільний транспорт управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0013867, який отримав водій ОСОБА_1 .

У подальшому управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області на адресу відповідача направлено лист № 6160/26-18 від 09.11.2018 з матеріалами проведення габаритно-вагового контролю, а саме, акт про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування та довідку про результати здійснення ГВК.

Крім того, вказаним листом перевізника повідомлено про необхідність сплати протягом 30 календарних днів коштів за проїзд великоваговим транспортним засобом з перевищенням нормативних параметрів без відповідного дозволу, про що повідомити управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Проте, відповідач дані кошти добровільно не сплатив.

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» з підстав незгоди з діями працівників управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними дій Державної служби України з безпеки на транспорті у особі управління, що полягали у проведенні габаритного-вагового контролю транспортного засобу, та визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд, складеного Державною службою України з безпеки на транспорті у особі управління.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 у справі № 160/734/19, що набрало законної сили 10.05.2019, у задоволенні адміністративного позову ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» відмовлено.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Конституцією України у пункті 3 частини 1 статті 131-1 закріплено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що "відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

При цьому, обставини бездіяльності компетентного органу є предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин, про що також зазначено у пункті 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

В обґрунтування підстав для звернення до суду з даним позовом в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті прокурором зазначено, що Державною службою України з безпеки на транспорті не вжито належних заходів щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави про стягнення з акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 25 440,29 грн.

За приписами ст.28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт")

Пунктами 1,3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення) встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з вимогами ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пп. 2, 15, 27 п.5 Положення (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №320, які набрали чинності 03.05.2018), Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Між тим, як з`ясовано судами під час розгляду даної справи, Укртрансбезпекою та її територіальними органами з часу нарахування відповідачеві плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом заходів щодо стягнення такої плати не вжито.

14.11.2018 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області на адресу ПАТ "Дніпропетровсьгаз" надіслано повідомлення про необхідність здійснення нарахованої плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового/ великогабаритного транспортного засобу марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 788,22 євро (25 440,29 грн), до 23.11.2018.

Листом №26993-19 від 24.06.2019 Державна служба України з безпеки на транспорті управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області звернулась до прокуратури Дніпропетровської області, в якому просила розглянути можливість представництва інтересів держави, в особі Укртрансбезпеки в суді з питань стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з ПАТ "Дніпропетровськгаз" у розмірі 788,22 євро.

Заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 у листах від 15.07.2019 №46-3389 вих.19 та від 19.08.2019 №46-3800 вих.19 (повторно), просив Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді надати додаткову інформацію та копії відповідних документів.

У листі №29648/26/23-19 від 20.08.2019 Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області повідомило Дніпропетровську місцеву прокуратуру №2, що згідно інформації, наданої Управління державної казначейської служби України в Олександрівському районі м.Запоріжжя, станом на 01.08.2019 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 788,22 євро згідно акту №0013867 від 23.10.2018 ПАТ "Дніпропетровськгаз" не сплачена". ПАТ "Дніпропетровськгаз" оскаржувало в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду визнання протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області та визнання протиправними та скасування плати за проїзд, складений Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 у справі №160/734/10 ПАТ "Дніпропетровськгаз" у задоволенні позову відмовлено. Державна служба України з безпеки на транспорті з позовом до суду щодо стягнення вищевказаної заборгованості не зверталась.

Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області листом №498/26/23-19 від 05.12.2019 повідомило Дніпропетровську місцеву прокуратуру №2, що станом на 02.12.2019 вищевказані кошти не сплачені.

Листом від 26.12.2019 №46-5581 вих.19 Дніпропетровська місцева прокуратура №2 повідомила Державну службу з безпеки на транспорті про наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Державної служби з безпеки на транспорті шляхом звернення прокурора з позовною заявою до АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті, будучи обізнаною про наявність порушень інтересів держави, маючи відповідні повноваження, протягом тривалого часу не вжила належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості з плати за проїзд.

Крім того, відповідно до п.26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі-Порядок № 879), кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відповідно до п.1 ч.2 ст.24-2, п.6 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України, належить до джерел формування державного дорожнього фонду у складі доходів спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 3 ст. 24-2 Бюджетного кодексу України визначено, що кошти державного дорожнього фонду спрямовуються на: 1) фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування державного значення та інших заходів, визначених п.1 ч.4 ст.3 Закону України "Про джерела фінансування дорожнього господарства України"; 2) фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах (у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам); 3) виконання боргових зобов`язань за запозиченнями, отриманими державою або під державні гарантії, на розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування; 4) фінансове забезпечення заходів із забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до державних програм.

Отже, доцільність застосування представницьких повноважень прокурором обумовлена актуальністю питань щодо розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, збереження автомобільних доріг, забезпечення безпеки перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Крім того, порушення інтересів держави полягає у ненадходженні до державного бюджету коштів у вигляді плати за проїзд дорогами загального користування великоваговими та великогабаритними транспортними засобами, що ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування, метою якої є забезпечення ефективного функціонування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування, будівництва, реконструкції та проведення ремонту автомобільних доріг.

Визначена контролюючим органом плата за проїзд, що несплачена перевізником добровільно у встановлені строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а її несплата у встановлені строки суттєво порушує інтереси держави.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неналежний захист інтересів держави Укртрансбезпекою, колегія суддів вважає, що встановлені у справі обставини підтверджують наявність "виключного випадку" відповідно до ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 з даним позовом до господарського суду.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим/великогабаритним транспортним засобом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частинами першою, третьою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок), згідно до п.п. 3 п. 2 якого великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі Правила). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п.3 Порядку).

За положеннями абз.1 п.п 22.5. Правил (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п. 21 Порядку).

Відповідно до п.28 Порядку плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п.26 Порядку).

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку (абз.2 п.27 Порядку).

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення, км. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

За приписами п.п. 31, 31-1 Порядку при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази. Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України).

Пунктом п. 37 Порядку унормовано, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Матеріалами справи підтверджено факт перевищення транспортним засобом відповідача нормативних вагових параметрів, що підтверджено актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0013867 від 23.10.2018, довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0010867 від 23.10.2018. Посадові особи позивача здійснювали габаритно-ваговий контроль транспортного засобу відповідача у відповідності до наданих їм повноважень.

Розмір плати за проїзд визначено позивачем у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не вніс плату у строк, визначений пункті 31-1 Порядку № 879, і вона набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 25 440,29 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність доказів наявності у Синицького В.В. повноважень здійснення від імені Укртрансбезпеки нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим/ великогабаритним транспортним засобом шляхом складення та підписання розрахунку.

Так, пунктом 6 Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Синицький В.В. є старшим державним інспектором Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, а тому є уповноваженою особою позивача на здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

4.5 Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 у справі №904/26/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді Л.А.Коваль

А.Є.Чередко