ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3609/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитадель Строй», 61068, м. Харків, пр.-т. Московський, 118
простягнення 1 999 238, 82 грн.
за участю представників сторін:

позивач: Мовчан М.В. (самопредставництво);

відповідач: Стець М.Л., довіреність № б/н від 04.01.2021 року.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитадель Строй» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1 999 238, 82 грн. за використання земельної ділянки комунальної власності у м. Харкові площею 0,3820 га по просп. Московському, 118 у м. Харкові (кадастровий номер :01:022:0036) у період з 01.04.2018 по 31.10.2020. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 29 988, 58 грн.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 922/3609/20 здійснюється у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 22.12.2020 року.

13.01.2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 694) у якому останній, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування наданого до суду відзиву зазначає, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність усі елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно - правова відповідальність не настає. Тому на думку відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів протиправної поведінки відповідача, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Також за твердженнями відповідача, позивачем не вірно здійснено розрахунок позовних вимог, оскільки невірні вихідні дані, а саме зазначає, що при здійсненні розрахунку позивачем використано площе земельної ділянки в 0,3820 га. При цьому, відповідно до договору купівлі - продажу від 26.12.2014 року нежитлової будівлі, вона знаходиться на земельній ділянці площею 19,9846 га. Тому, очевидно, що вказана площе, є загальною площею земельної ділянки, що свого часу займав попередній власник будівлі. За твердженнями відповідача, саме площа частини земельної ділянки безпосередньо під придбаною будівлею, та площа частини земельної ділянки, що необхідна для її обслуговування, має бути предметом доказування в межах позовних вимог щодо стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, внаслідок придбання нежитлової будівлі.

На думку відповідача, позивачем не надано до суду доказів про самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,3820 га. При цьому, за твердженнями останнього, єдина площа земельної ділянки, що дійсно використовується відповідачем і ним не оспорюється, це площа забудови, тобто земельної ділянки, що знаходиться безпосередньо під належною йому будівлею, та необхідна для її експлуатації, та складає 0,0917 га. Вказана площа встановлена 11.07.2019 року, коли було проведено топографо-геодезичне вишукування земельної ділянки. Також зазначає, що на цю площу було затверджено мирову угоду у справі № 922/1328/18.

За твердженнями відповідача, останній 27.07.2020 отримав лист від позивача від 14.07.2020 року із вимогою про сплату безпідставно збережених коштів як плату за землю вищевказаної ділянки. Однак позивачем зазначено значно меншу суму, ніж зазначено у позові, а саме 813 945, 00 грн. (т. 1, а.с. 94-99

21.01.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 1461), у якій останній зазначає, що між сторонами склалися позадоговірні правовідносини з повернення безпідставно збережених за рахунок міської ради коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без правовстановлюючих документів. Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності по просп. Московському, 118 у м. Харкові з порушенням вимог земельного законодавства, що регулюється інститутом кондиційних зобов`язань, а саме статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України. Вищевказане також підтверджеється практикою Великої палати Верховного суду у постанові від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17. При цьому, відсутність укладеного між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цитадель Строй» договору оренди земельної ділянки за період з 01.04.2018 року по 31.10.2020 рік виключає договірні зобов`язання.

Як зазначає позивач, у спірних правовідносинах відповідач правомірно володіючи нежитловою будівлею літ. «АГ-1» по просп. Московському, 118 у м. Харкові, користується вказаною земельною ділянкою, при цьому відповідач не вчинив дій, спрямованих на оформлення права власності або права постійного землекористування вказаною ділянкою, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата. Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаного майна у розмірі орендної плати за землю.

Щодо розрахунку позовних вимог зазначає, що при здійснені розрахунку позивач в першу чергу керувався витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.06.2019 року № 1533/176-19 та від 29.05.2020 року № 4224, виданих відділом у м. Харкові Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.06.2020 року № НВ-020 земельна ділянка з кадастровим номером :01:022:0036 мас цільове призначення 11.02. - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель га споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Тому за твердженнями позивача, останнім обґрунтовано застосовано коефіцієнт «Кф.1,2».

Щодо площі земельної ділянки зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду викладеної у постановах, зокрема від 29.01.2019 року у справі № 922/3780/17, № 922/536/18, від 11.02.2019 року у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 року у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 року у справі № 922/902/18, у яких Верховний Суд дійшов висновку, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка, за користування якою Харківська міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. Також зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:022:0036 є сформованою як об`єкт цивільних прав з 22.10.2015 року саме площею 0,3820 га, про що міститься відповідна інформація в Державному земельному кадастрі. Таким чином, при визначенні нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки застосовується інформація про площу такої земельної ділянки.

Тому на думку позивача, безпідставним є посилання відповідача на використання ним іншої площі земельної ділянки, ніж та, яка була сформована у Державному земельному кадастрі, а саме 0, 3820 га.

Щодо посилання відповідача на справу № 922/1328/18 зазначає, що ним використовується земельна ділянка по просп. Московському, 118 у м. Харкові площею 0,0917 га (яка була предметом розгляду у справі № 922/1328/18), а не земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільних прав площею 0,3820 га у даній справі (т. 1, а.с. 162-168).

Ухвалою суду від 04.02.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.02.2021 року.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року задоволено спільну заяву від 09.02.2021 року позивача та відповідача про перехід до розгляду справи по суті у даному судовому засіданні. Відповідну заяву долучено до матеріалів справи, подальший розгляд справи ведеться з її урахуванням. Закрито підготовче провадження у справі № 922/3609/20 та розпочато розгляд справи по суті у даному судовому засіданні 09.02.2021 року.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 04.03.2021 року.

Ухвалою суду від 04.03.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.03.2021 року.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та наданій до суду відповіді на відзив відповідача, та просив суд, позов задовольнити у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідач проти позову заперечував, із підстав викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву. Також надав усні пояснення та заперечення проти позовних вимог, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, Харківською міською радою відповідно до статті 189 Земельного кодексу України здійснено заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 10.09.2020 року, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки по просп. Московському, 118 у м. Харкові з кадастровим номером :01:022:0036 на підставі витягу з Державного земельного кадастру від 26.06.2020 року № НВ-020. (т. 1, а.с. 44-46).

Обстеженням на місцевості встановлено, що сформована земельна ділянка кадастровий номер :01:022:0036 по просп. Московському, 118 у м. Харкові огороджена, вільних підхід/проїзд обмежений, здійснюється через ворота. Згідно витягів з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 29.05.2020 року № 4224, від 07.06.2019 року № 1533/176-19 площа земельної ділянки кадастровий номер :01:022:0036 складає 0,3820 га. Зазначена земельна ділянка використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "АГ-1 (магазин-склад будівельних матеріалів" та майданчик на якому зберігаються будівельні матеріали.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.10.2020 року № 230125468 право власності на нежитлову будівлю літ. "АГ-1" загальною площею 139,2 кв.м. по просп. Московському, 118 у м. Харкові з 26.12.2014 зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2014 року № 1256 (т. 1, а.с. 34-35).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 26.06.2020 року № НВ-020 земельна ділянка по просп. Московському, 118 у м. Харкові з кадастровим номером :01:022:0036 сформована як об`єкт цивільних прав 22.10.2015 року; площа земельної ділянки складає 0,3820 га; категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (т. 1, а.с. 36).

При цьому, відповідно до вказаного витягу з Державного земельного кадастру речові права на зазначену земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" або будь-якими іншими особами не зареєстровані.

Також позивач зазначає, що Господарським судом Харківської області розглядалася справа № 922/1328/18 за позовом в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки по просп. Московському, 118 у м. Харкові у період з 01.10.2016 року по 31.03.2018 року з порушенням вимог законодавства. У справі № 922/1328/18 між сторонами було укладено мирову угоду, провадження у даній справі закрито.

Відповідно до інформації Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 07.08.2020 року № 16354/9/20-40-04-03-17 відповідач за період з 01.03.2018 року по 30.06.2020 року не нараховував та не сплачував плату за землю за використання земельної ділянки площею 0,3820 га по просп. Московському, 118 у м. Харкові (кадастровий номер :01:022:0036) (т. 1, а.с. 48-49).

За твердженнями позивача, у період з 01.04.2018 року по 31.10.2020 року відповідач використовував вказану земельну ділянку без здійснення плати за її використання та без державної реєстрації речових прав на неї у порядку, встановленому статтею 125 Земельного кодексу України, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, грошові кошти у розмірі орендної плати. У зв`язку із чим, позивачем було здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по просп. Московському, 118 у м. Харкові (кадастровий номер :01:022:0036) за період з 01.04.2018 року по 31.10.2020 року у загальному розмірі 1 999 238, 82 грн. (т. 1,а.с. 41-43).

При цьому, стягнення у 2020 році проводиться за 9 місяців, оскільки за березень місяць 2020 року нарахування безпідставно збережених коштів міською радою не здійснюється з огляду на приписи Закону України від 02.04.2020 року № 540 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби", відповідно до положень якого плата за землю не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року.

Вищевказані обставини, стали причиною звернення позивача з відповідним позовом до суду. При цьому позовні вимоги Харківської міської ради обґрунтовано наявністю підстав для застосування до спірних правовідносин приписів статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Відповідно до вимог статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів.

Згідно зі статтями 16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Статтями 12, 122 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень міських рад у сфері земельних відносин на території міст належить розпорядження землями комунальної власності та контроль за їх використанням та охороною, додержання земельного законодавства.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні", до відання міських рад належить справляння плати за землю, здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням і охороною земель.

Таким чином, міська рада є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - брати участь у реалізації державної політики у сфері земельних відносин та здійснювати контроль за використанням земель, у т.ч. шляхом звернення до суду з позовом про стягнення коштів за фактичне використання земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту від 10.09.2020 року обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, просп. Московський, 118 (кадастровий номер :01:022:0036) земельна ділянка використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "АГ-1 (магазин-склад будівельних матеріалів" та майданчик на якому зберігаються будівельні матеріали (т. 1, а.с. 44-45).

Харківська міська рада посилається на те, що відповідач який фактично користується земельною ділянкою без укладання договору оренди та за рахунок власника земельної ділянки зберіг грошові кошти у розмірі орендної плати, та зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Для висновку про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів потрібно встановити обставини набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого), а також те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку із чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власників об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою (у період з 01.04.2018 року по 31.10.2020 року), на якій цей об`єкт розміщений за адресою: просп. Московському, 118 у м. Харкові (кадастровий номер :01:022:0036), загальна площа 0, 3820.

Як вбачається із матеріалів справи, за відповідачем було зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: просп. Московському, 118 у м. Харкові у період з 01.04.2018 року по 31.10.2020 року (т. 1, а.с. 34-35).

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у Земельному кодексі України. Так, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частини 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України).

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України унормовано, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди (користування) земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди (користування) земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору (тощо) з моменту державної реєстрації цього права.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовано цей об`єкт, мають місце відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримує дохід у виді орендної плати.

При цьому, зобов`язання щодо внесення плати за фактичне користування земельною ділянкою за своїм змістом є кондикційними. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

Належним способом захисту у цьому випадку є стягнення безпідставно збережених грошових коштів за користування земельною ділянкою без належного оформлення права користування нею на підставі (в порядку) глави 83 Цивільного кодексу України.

Як встановлено приписами частини 1, 3, 4, 9 статті 791 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 з кадастровим номером :01:022:0036 від 26.06.2020 року дата реєстрації земельної ділянки 22.10.2015 року (т. 1, а.с. 36).

Відповідно до вимог статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 названого Закону).

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 2 статті 20, частина 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель").

З огляду на вказані приписи положень чинного законодавства України нормативна грошова оцінка вартості земельної ділянки є обов`язковим доказом для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення такої справи, зокрема щодо площі земельної ділянки для розрахунку суми недоотриманих доходів позивача, а також щодо визначення розміру орендної плати за земельні ділянки на підставі нормативної грошової оцінки.

При цьому із наведених норм законодавства не вбачається можливості зазначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж оформлення витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Вказаний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, яким неодноразово зазначалося, що при стягненні безпідставно збереженого майна (коштів) у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно - шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі - а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (відповідні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 року у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 року у справі № 922/2082/18, від 16.11.2019 року у справі № 922/3607/18).

З огляду на вищевикладене, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17, від 11.06.2019 року у справі № 922/551/18.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за період з 01.04.2018 року по 31.10.2020 року на загальну суму 1 999 238, 82 грн., судом встановлено, що відповідні нарахування здійснено із урахування витягів із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 07.06.2019 року № 1533/176-19 та від 29.05.2020 року № 4224 (т. 1, а.с. 39-41).

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву (вх. № 694 від 13.01.2021 року), а саме, що єдина площа земельної ділянки, що дійсно використовується відповідачем і ним не оспорюється, це площа забудови, тобто земельної ділянки, що знаходиться безпосередньо під належною йому будівлею, та необхідна для її експлуатації, та складає 0,0917 га., та вказана площа встановлена 11.07.2019 року, коли було проведено топографо-геодезичне вишукування земельної ділянки, та саме на цю площу 0,0917 га. було затверджено мирову угоду у справі № 922/1328/18 та що саме площа 0, 0917 га. повинна використовуватись у даній справі, не приймаються судом, оскільки відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб (частина 1 статті 192 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу вищевикладеного слідує, що мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами.

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача на площу земельної ділянки у розмірі 0,0917 га. на яку було затверджено мирову угоду у справі № 922/1328/18 не приймаються судом, оскільки у даній справі, сторони дійшли згоди, з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок шляхом укладання мирової угоди.

Інші заперечення відповідача викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 694 від 13.01.2021 року), не приймаються судом, оскільки є такими, що спростовуються матеріалами справи та викладеними вище нормами, а також ґрунтуються на невірному розумінні та довільному тлумаченні норм законодавства.

При цьому, відповідачем не спростовано та не надано до суду, належних та допустимих доказів у підтвердження викладених у відзиві обставин (листів, вжиття заходів щодо укладання договору, витягів, відомостей щодо сплати коштів за земельною ділянкою тощо).

Решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, заперечень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень, заперечень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному розмірі, а саме про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1 999 238, 82 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 29 988, 58 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; статтями 22, 83, 654, 1166, 1212 Цивільного кодексу України; статтею 152 Земельного кодексу України; статтею 31 Закону "Про оренду землі", статтями 73, 74, 86, 123, 129, 183, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" (61068, м. Харків, пр. Московський, 118, ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, , реквізити: код класифікації доходів бюджету: 24062200, рахунок (IBAN): UA 0020002, код отримувача: 37999649, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач: УК у м. Харкові) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1 999 238, 82 грн. за використання земельної ділянки комунальної власності м. Харкова площею 0,3820 га по просп. Московському, 118 у м. Харкові (кадастровий номер :01:022:0036) у період з 01.04.2018 року по 31.10.2020 року.

та витрати зі сплати судового збору у розмірі 29 988, 58 грн. (на реквізити: (IBAN): UA 0032986, отримувач: Харківська міська рада; банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ; МФО банку: 820172).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ЄДРПОУ 0405924);

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Цитадель Строй" (61068, м. Харків, пр. Московський, 118, ).

Повне рішення складено "22" березня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова