УХВАЛА

17.03.2021Справа № 910/8167/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у підготовчому засіданні справу

за позовом Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до: 1. Держави в особі Кабінету Міністрів України,

2. Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк",

3. Голови Наглядової ради Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Шерон Кей Іскі

про визнання договору недійсним

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до Держави в особі Кабінету Міністрів України, Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", Голови Наглядової ради Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Шерон Кей Іскі про визнання недійсним цивільно-правового договору (контракту), укладеного між Кабінетом Міністрів України з ОСОБА_1 на виконання обов`язків Голови Правління АТ КБ "Приватбанк".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний контракт суперечить інтересам держави і суспільства, через що має бути визнаний недійсним на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/8167/20 повернуто позовну заяву Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/8167/20 скасовано, матеріали справи № 910/8167/20 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.01.2021.

15.01.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали.

18.01.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов.

20.01.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

20.01.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшов відзив на позов з долученим до нього клопотанням про закриття провадження у справі.

20.01.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшов відзив на позов.

25.01.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про закриття провадження за відсутності предмета спору.

В підготовче засідання 25.01.2021 з`явилися представники сторін.

Представник позивача подав у засіданні позову заяву (з виправленим недоліками) та заяву про витребування доказів (з виправленими недоліками).

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в підготовчому засіданні перерву до 08.02.2021.

04.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшли заперечення проти прийняття до розгляду позовної заяви з виправленими недоліками.

В підготовче засідання 08.02.2021 з`явилися представники сторін.

Представник позивача подав заяву про зміну предмет позову, відповідно до якої просив здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням позовної вимоги: «Визнати недійсним цивільно-правовий договір (контракт), укладений між Кабінетом Міністрів України з ОСОБА_1 на виконання обов`язків Голови Наглядової Ради АТ КБ "Приватбанк".».

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в підготовчому засіданні перерву до 15.02.2021, встановити позивачу та відповідачу у строк до 11.02.2021 надати копії ухвали про відкриття провадження у справі №910/16963/20 та копію позовної заяви.

09.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшло клопотання про долучення документів.

09.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов.

09.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів.

11.02.2021 до суду надійшли письмові пояснення від позивача.

15.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшов відзив на позов разом з клопотаннями про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду.

В підготовче засідання 15.02.2021 з`явилися представники сторін.

Ухвалою від 15.02.2021 суд заяву Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про зміну предмета позову у справі № 910/8167/20 прийняв до розгляду, клопотання позивача про витребування доказів задовольнив.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання позивача-3 про залишення без розгляду позову через зловживання позивачем процесуальними правами залишити без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю обставин, що свідчать про зловживання позивачем правом відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 43 ГПК України.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив залишити без розгляду клопотання представника відповідача-2 про закриття провадження через відсутність предмету спору у зв`язку з непідтримкою даного клопотання відповідачем-2, оголосити в підготовчому засіданні перерву на 17.03.2021.

22.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшли заперечення проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив.

22.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про неможливість подання витребуваного доказу.

01.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про неможливість подання витребуваного доказу.

05.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшли пояснення.

15.03.2021 до суду надійшли письмові пояснення щодо заперечень відповідача-3 від позивача, заперечення на клопотання відповідача-3 про закриття провадження, заперечення на клопотання відповідача-2 про неможливість подання витребуваного доказу, клопотання про надання відповідей на запитання.

17.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В підготовче засідання 17.03.2021 з`явилися представники сторін.

В ході підготовчого засідання судом було розглянуто клопотання відповідача-3 про закриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (з урахуванням зміни предмета позову) є визнання недійсним цивільно-правового договору (контракту), укладеного між Кабінетом Міністрів України з ОСОБА_1 на виконання обов`язків Голови Наглядової Ради АТ КБ "Приватбанк".

Вказану вимогу позивач обґрунтовує тим, що оспорюваний контракт є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства та має бути визнаний недійсним на підставі ст. 228 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не має права обіймати посаду Голови Наглядової Ради через те, що не має українського громадянства, а є громадянкою США.

При цьому, як вказано позивачем у позовній заяві, цей позов пред`явлений в межах повноважень первинної профспілкової організації, передбачених статтями 245 - 247 Кодексу законів про працю України на захист прав та законних інтересів як членів цієї профспілки, так і в інтересах всього трудового колективу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в порядку, передбаченому частинами 2, 3 статті 19 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

За твердженням позивача, вищенаведені інтереси полягають в усуненні від виконання обов`язків Голови Наглядової Ради Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" ОСОБА_2 , яка призначена на цю посаду всупереч вимогам законодавства України, не належним чином виконує свої службові обов`язки, не вживає заходів для перешкоджання протиправній діяльності голови правління Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" ОСОБА_3 та інших членів правління цього банку, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обізнано, діючи з корисних мотивів, системно зменшують на свою користь госпрозрахунковий дохід трудового колективу, передбачений статтями 252-5 Кодексу законів про працю України, чим регулярно спричиняють матеріальну шкоду трудовому колективу.

Судом встановлено, що постановою №594 від 05.06.2019 Кабінету Міністрів України "Деякі питання діяльності акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" затверджено статут акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та Положення про наглядову раду акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

Відповідно до п.1 Статуту Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є державним банком.

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначено Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника.

Статтею 7 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що державний банк - це банк, 100 відсотків статутного капіталу якого належить державі. Державний банк може існувати лише у формі акціонерного товариства.

Положення цього Закону поширюються на державні банки з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею. Положення інших законів України застосовуються до державних банків в частині, що не суперечить цій статті.

Єдиним акціонером державного банку є держава. Функції з управління корпоративними правами держави у державному банку здійснює Кабінет Міністрів України. Орган, що здійснює управління корпоративними правами держави у державному банку, також виконує функції вищого органу управління державного банку (далі - вищий орган).

Іншими органами управління державного банку є наглядова рада державного банку та правління державного банку.

Рішення вищого органу оформлюються актами Кабінету Міністрів України, проекти яких готуються і вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, і не підлягають погодженню з іншими заінтересованими органами.

Статут державного банку затверджується вищим органом та має відповідати вимогам законів України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, та нормативно-правових актів Національного банку України.

Разом з тим, у зазначеній нормі закону передбачено, що наглядова рада є колегіальним органом управління державного банку, що в межах своєї компетенції здійснює управління державним банком, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу державного банку з метою виконання стратегії розвитку державного банку. Наглядова рада державного банку, діючи в інтересах державного банку відповідно до цього Закону, здійснює захист прав вкладників, кредиторів та держави як акціонера.

Наглядова рада державного банку складається з дев`яти членів, з яких шість членів є незалежними, а три члени є представниками держави.

Члени наглядової ради державного банку повинні відповідати вимогам до керівника банку, встановленим статтею 42 цього Закону. Не допускається призначення особи на посаду члена наглядової ради державного банку, якщо таке призначення може призвести до конфлікту інтересів. Не може бути членом наглядової ради державного банку особа, яка має не погашену або не зняту в установленому законодавством порядку судимість та/або яка піддавалася адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

З членами наглядової ради державного банку укладаються цивільно-правові договори, якими передбачаються права, обов`язки та умови роботи членів наглядової ради державного банку, у тому числі розмір їх винагороди. Розмір винагороди незалежних членів наглядової ради державного банку, у тому числі заохочувальних та компенсаційних виплат, встановлюється вищим органом з урахуванням пропозицій конкурсної комісії, наданих під час конкурсного відбору претендентів на посади незалежних членів наглядової ради державного банку. Витрати на оплату роботи членів наглядової ради державного банку несе державний банк.

Наглядову раду державного банку очолює голова, який обирається наглядовою радою державного банку з числа її незалежних членів.

Засідання наглядової ради державного банку є правомочним за присутності не менше шести її членів. Рішення наглядової ради державного банку приймаються простою більшістю голосів членів, які присутні на засіданні та мають право голосу, якщо для прийняття відповідного рішення статутом державного банку не встановлюється більша кількість голосів. Порядок скликання і проведення засідань, голосування, прийняття та оформлення рішень наглядової ради державного банку визначається статутом державного банку і положенням про наглядову раду державного банку.

У п.п. 7, 8 Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" вказано, що єдиним акціонером Банку, якому належить 100 відсотків акцій статутного капіталу Банку, є держава. Держава набула право власності на 100 відсотків акцій Банку 21 грудня 2016 р. відповідно до статті 41-1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2016 р. № 961 "Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 101, ст. 3315). Функції з управління корпоративними правами держави в Банку здійснює Кабінет Міністрів України. Кабінет Міністрів України виконує також функції вищого органу Банку.

Пунктом 84 Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" визначено, що наглядова рада є колегіальним органом управління Банку, що в межах своєї компетенції здійснює управління Банком, несе відповідальність за забезпечення стратегічного управління Банком, а також контролює та регулює діяльність правління з метою виконання стратегії розвитку Банку. Наглядова рада діє в інтересах Банку відповідно до законодавства та здійснює захист прав вкладників, інших кредиторів та акціонера Банку. Наглядова рада не бере участі в поточному управлінні Банком.

У п.п. 111, 112 Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" вказано, що голова наглядової ради очолює та організовує роботу наглядової ради і несе відповідальність за її ефективну роботу.

Голова наглядової ради обирається членами наглядової ради з числа її незалежних членів простою більшістю голосів від кількісного складу наглядової ради.

Відповідно до п. 131 Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", протоколи засідань наглядової ради викладаються одночасно українською та англійською мовами.

Ведення та зберігання протоколів засідань наглядової ради забезпечується головою наглядової ради. Вимоги до змісту та форми протоколу засідання наглядової ради визначаються законодавством та положенням про наглядову раду. Протоколи засідань наглядової ради мають зберігатися за місцезнаходженням Банку.

Порядок надання копій протоколів засідань наглядової ради та витягів з них встановлюється положенням про наглядову раду.

Отже, з наведеного вище вбачається, що цивільно-правові договори укладаються з членами наглядової ради банку, саме до компетенції яких належить обрання голови Наглядової ради з їх числа. Натомість, укладення цивільно-правового договору на виконання обов`язків голови наглядової ради Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" додатково не передбачено.

Зазначені обставини пояснюють неможливість надання відповідного контракту на вимогу суду жодним з відповідачів.

В контексті наведеного слушними є твердження Кабінету Міністрів України про те, що цивільно-правовий договір на виконання обов`язків голови наглядової ради Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк не укладався, натомість це рішення оформлене протоколом № 19/19 засідання наглядової ради Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 31.07.2019, яким ОСОБА_2 обрана на посаду голови наглядової ради Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

Отже, у даному випадку позивач фактично оскаржує неіснуючий правочин (цивільно-правовий договір), який не укладався та укладений бути не може в силу відсутності такого обов`язку в будь-якому правовому акті.

Відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Як вбачається з позовної заяви, інтереси позивача полягають в усуненні від виконання обов`язків Голови Наглядової Ради Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Шерон Кей Іскі.

Однак, виходячи з відсутності оспорюваного правочину як такого, позовні вимоги у даній справі не вирішують будь-якого юридичного спору про право або інтерес позивача.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Поняття "юридичний спір" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Отже, суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц.

Відсутність оспорюваного правочину свідчить про відсутність предмета спору та як наслідок заявлена позивачем у цій справі вимога не приводить до поновлення будь-якого порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у цій справі

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, позивачу підлягає поверненню сплачена ним сума судового збору в разі подання ним відповідного клопотання в порядку приписів ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 231, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 910/8167/20 за позовом Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до Держави в особі Кабінету Міністрів України, Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", Голови Наглядової ради Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Шерон Кей Іскі про визнання недійсним цивільно-правового договору (контракту), укладеного між Кабінетом Міністрів України з ОСОБА_1 на виконання обов`язків Голови Правління АТ КБ "Приватбанк".

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з дня складання повного тексту ухвали.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 22.03.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко