ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3247/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МІДЛАНД ОЙЛ УКРАЇНА

до Товариства з обмеженою відповідальністю СВ РУБІКОН

про стягнення 22 592,18 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю МІДЛАНД ОЙЛ УКРАЇНА до Товариства з обмеженою відповідальністю СВ РУБІКОН про стягнення 107 592,18 грн. з яких 85 000,00 боргу, 9 671,43 грн. курсової різниці, 2 871,67 грн. пені, 1 359,08 грн. 3% річних, 190,00 грн. інфляційних, 8 500,00 грн. штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Так, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю МІДЛАНД ОЙЛ УКРАЇНА підлягає прийняттю до розгляду судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що справа є незначної складності, ціна даного позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, а відтак суд вважає, що дана справа є малозначною, у зв`язку з чим справа № 911/3247/20 підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2020 року відкрито провадження у справі № 911/3247/20, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Однак, у зв`язку з відсутністю фінансування на відправлення поштової кореспонденції, ухвалу від 11.11.2020 року не було надіслано сторонам по справі № 911/3247/20, що підтверджується довідкою Господарського суду Київської області б/н від 13.11.2020 року.

Після відновлення відправки поштової кореспонденції, 18.12.2020 року сторонам було надіслано ухвалу № 911/3247/20 від 11.11.2020 року.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 11.01.2020 року поновлено строк розгляду справи № 911/3247/20 на шістдесят днів з дня надсилання сторонам ухвали про відкриття провадження та строк для подачі заяв, клопотаннь, заперечень до 10.02.2021 року.

24.12.2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому останній заперечував проти нарахування позивачем курсової різниці, а також пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму курсової різниці. У зв`язку з чим просив відмовити в позові у відповідній частині.

31.12.2020 року позивачем подано заяву зменшення суми позову в частині стягнення боргу в розмірі 85 000,00 грн. у зв`язку з його сплатою відповідачем 29.12.2020 року, решту позовних вимог просив залишити без змін, яка прийнята судом.

Таким чином, предметом розгляду даного спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача 22 592,18 грн. з яких 9 671,43 грн. курсової різниці, 2 871,67 грн. пені, 1 359,08 грн. 3% річних, 190 грн. інфляційних, 8 500,00 грн. штрафу.

28.12.2020 року позивачем подано заяву про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу, разом з доказами в підтвердження їх понесенення.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю МІДЛАНД ОЙЛ УКРАЇНА (далі - позивач, за договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю СВ РУБІКОН (далі - відповідач, за договором - Покупець) було укладено Договір поставки № 14/04/2020-1 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти й оплатити товар - моторні оливи, мастила та експлуатаційні рідини марки Midland (далі - Товар) у кількості, якості й асортименті, що зазначаються в рахунках-фактурах, що виставляються Постачальником і є частиною цього Договору.

Поставка Товару здійснюється на у мовах самовивозу Покупцем за його рахунок зі складу Постачальника за адресою: с. Чайки, вул. Авіаконструктора Антонова, 8 (п. 2.1 Договору).

Сторони домовились, що узгоджена у цьому Договорі ціна, що вказана у рахунках та видаткових накладних, підлягає збільшенню виключно у тому разі, якщо міжбанківський курс продажу Євро до гривні становитиме 1 євро = 33 грн. або більше. При зміні міжбанківського курсу Євро до Гривні більш, ніж 33,00 грн. за 1 євро до дати оплати, Постачальник перераховує вартість товару у відповідності до міжбанківського курсу продажу євро до гривні згідно з даними, зазначеними у колонці Ask сайту http//mіnfin.com.ua/сurrency/mb/eur/ на день, що передує дню розрахунків, про що інформує Покупця й надає уточнений рахунок-фактуру (видаткову накладну) (п. 5.2 Договору).

Усі розрахунки здійснюються Покупцем на підставі цього Договору та рахунків-фактури (видаткових накладних), у національній валюті, шляхом перерахування суми грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отриманім Товару (п. 5.3 Договору).

Цей Договір набирає сили з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного і належною виконання (здійснення) (п. 10.1 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним 15.04.2020 року було поставлено відповідачу Товар на суму 106 454,04 грн., що підтверджується видатковою накладною № 27 від 15.04.2020 року на суму 106 454,04 грн., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх печатками (копія наявна в матеріалах справи).

Одночасно позивач виставив відповідний рахунок на оплату № 30 від 15.04.2020 року на суму 106 454,04 грн.

Таким чином, відповідач, у відповідності до п. 5.3 Договору, повинен був оплатити поставлений 15.04.2020 року Товар не пізніше 15.05.2020 року.

Однак, відповідач в порушення п. 5.3 Договору своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконав, розрахувався частково на загальну суму 21 454,04 грн. (28.05.2020 року на суму 11 454,04 грн. та 08.07.2020 року на суму 10 000,00 грн.) (копії платіжних доручень наявні в матеріалах справи), у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 85 000,00 грн., що також відображено в Акті звірки взаєморозрахунків станом на 31.08.2020 року по спірному Договорі на суму 85 000,00 грн., який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками (копія наявна в матеріалах справи).

Позивач в позові зазначає, що заборгованість (курсова різниця) згідно п. 5.2 Договору становить 9 671,43 грн., стверджуючи про те, що станом на 01.09.2020 року міжбанківський курс продажу 1 євро до гривні становив 33,0394 грн., у зв`язку з чим ним було проведено коригування боргу та 02.09.2020 року супровідним листом б/н від 01.09.2020 року надіслано відповідачу рахунок-коригування № 1/30 від 01.09.2020 року на суму 9 671,43 грн., розрахунок зміни ціни до рахунку № 30 від 15.04.2020 року, коригуючи накладну № 1/27 від 01.09.2020 року на суму 9 671,43 грн. та Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.09.2020 року з урахуванням коригування, які отримані відповідачем 08.09.2020 року. Однак, залишені без відповіді та задоволення (копії доказів надіслання та отримання наявні в матеріалах справи).

Відтак, як стверджує позивач, відповідачем також недоплачено 9 671,43 грн. суми, яка виникла зі зміною курсу євро.

З метою досудового врегулювання спору, 09.09.2020 року позивач надіслав відповідачу претензію-вимогу про оплату поставленого Товару на загальну суму 85 000,00 грн., з врахуванням курсової різниці в розмірі 9 671,43 грн., пені, штрафу, 3% річних та інфляційних, яка отримана відповідачем 18.09.2020 року та також залишена відповідачем без відповіді та задоволення (копії доказів надіслання та отримання наявні в матеріалах справи).

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 85 000,00 грн. заборгованості за поставлений, але неоплачений Товар згідно спірного Договору, та 9 671,43 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з курсовою різницею.

В ході розгляду спору, відповідач подав відзив на позов, в якому останній заперечував проти нарахування позивачем курсової різниці, а також пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму курсової різниці, зазначаючи про те, що позивач помилково здійснив нарахування курсової різниці, взявши за основу показник 1 євро до гривні станом на 01.09.2020 року, хоча п. 5.2 Договору сторонами було погоджено зміну ціни зазначеної у накладній, виходячи з міжбанківського курсу євро до гривні на день, що передує дню розрахунків 14.05.2020 року.

Відтак, враховуючи те, що станом на 14.05.2020 року міжбанківський курс продажу 1 євро до гривні, згідно з даними, зазначеними на сайті http//mіnfin.com.ua/сurrency/mb/eur/, становить 28,81 грн., договірна ціна перерахунку не підлягає.

Також, стверджує про те, що позивачем помилково нараховано інфляційні в сумі 190,00 грн. на суму курсової різниці, оскільки індексації підлягає лише національна валюта. У зв`язку з чим просить відмовити позивачу в позові у частині, що стосується курсової різниці.

В ході розгляду спору, позивачем зменшено суму позову на 85 000,00 грн. в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 85 000,00 грн. у зв`язку з її сплатою відповідачем 29.12.2020 року, в підтвердження чого позивачем надано платіжне доручення № 2369 від 29.12.2020 року на суму 85 000,00 грн. Решту позовних вимог позивач залишив без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, частинами 1, 2 ст. 533 цього ж Кодексу передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд, перевіривши розрахунок курсової різниці позивача, встановив, що позивачем правомірно взято до уваги міжбанківський курс євро до гривні станом на 01.09.2020 року (в даному випадку на момент звернення позивача з вимогою негайної оплати), а не, як зазначає позивач, станом на 14.05.2020 року - день, що передує дню оплату, оскільки, 15.05.2020 року відповідачем не було оплачено борг по спірній накладній, відтак, 14.05.2020 року не є днем, що передує дню розрахунків, у відповідності до п. 5.2 Договору, тому вищевказані твердження відповідача в цій частині є безпідставними та необгрунтованими.

Відтак, оскільки, вимога позивача в частині стягнення з відповідача 9 671,43 грн. суми боргу, яка виникла зі зміною курсу євро, арифметично вірна, така вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою Товару, позивач просить стягнути з відповідача 2 871,67 грн. пені за загальний період з 15.05.2020 року по 09.11.2020 року, нарахованих на суму боргу та на курсову різницю на підставі п. 7.1 Договору, 8 500,00 грн. 10% штрафу нарахованого від суми боргу в розмірі 85 000,00 грн. на підставі п. 7.2 Договору, 1 359,08 грн. 3% річних за загальний період з 15.05.2020 року по 09.11.2020 року, нарахованих на суму боргу та на курсову різницю, 190,00 грн. інфляційних нарахованих на 95 000,00 грн. за період червень 2020 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України та на підставі п. 7.1 Договору.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у випадку порушення умов оплата Товару, зазначених у п. 5.3 цього Договору, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та пеню в розмірі одинарної облікової ставки Національного Банку України, що діє на момент прострочення, від суми невиконаного в строк зобов`язання за кожен календарний день прострочення платежу, а також сплатити Постачальнику 3% річних від суми заборгованості за користування чужими грошовими коштами за весь період прострочення оплата поставленого Товару.

У разі прострочення оплати поставленої партії Товару більш ніж на 60 календарних днів Покупець на письмову вимогу Постачальника сплачує останньому штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п. 7.2 Договору).

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, нарахованих на суму боргу по спірній накладній, суд встановив що відповідні нарахування проведено за фактичні періоди існування заборгованості на фактичні суми заборгованості, з врахуванням часткових проплат, пеню нараховано в розмірі однієї облікової ставки НБУ, в межами шестимісячного строку нарахування пені, передбаченого п. 6 ст. 232 Господарського кодексу.

Однак, судом виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку пені та 3% річних, а саме помилки в періоді прострочення, оскільки позивач помилково починає нараховувати пеню і 3% річних з 15.05.2020 року, який є останнім днем на оплату, враховуючи ст. 253 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку. Першим днем прострочення оплати поставленого Товару є 16.05.2020 року.

Судом було здійснено правильний розрахунок пені та 3% річних, за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга Закон», згідно з яким з відповідача підлягає стягнення за заявлений позивачем період на заявлені суми, з врахуванням виявлених недоліків, 2 737,42 грн. пені та 1 294,87 грн. 3% річних.

Щодо нарахованих позивачем пені в сумі 110,98 грн. та 3% річних в сумі 55,49 грн. на суму курсової різниці, вказані вимоги підлягають задоволенню в заявлених сумах, оскільки є правомірними та арифметично вірними.

Перевіривши розрахунок інфляційних в сумі 190,00 грн., суд зазначає наступне.

Інфляційні нараховані не на курсову різницю, як зазначає відповідач, а на суму боргу в розмірі 95 000,00 грн., яка існувала в червні 2020 року, після часткової оплат відповідачем 28.05.2020 року боргу згідно спірної видаткової накладної. Таким чином, викладені відповідачем в цій частині твердження необґрунтовані.

Відтак, наданий розрахунок інфляційних є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Штраф правомірно нарахований в сумі 10% від суми заборгованості в розмірі 85 000,00 грн., прострочення по якій тривало понад 60 календарних днів, що відповідає п. 7.2 Договору, яка погашена під час розгляду справи 29.12.2020 року. Відтак, у зв`язку з тим, що наданий розрахунок штрафу є арифметично вірним, штраф підлягає задоволенню в заявленому розмірі в сумі 8 500,00 грн.

Також, судом враховано, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в Договорі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги в сумі 22 592,18 грн. (зменшені на 85 000,00 грн.) підлягають частковому задоволенню в сумі 22 560,19 грн. з яких 9 671,43 грн. курсової різниці, 2 848,40 грн. пені, 1 350,36 грн. 3% річних, 190,00 грн. інфляційних, 8 500,00 грн. штрафу. В решті 31,99 грн. (23,27 грн. пені, 8,72 грн. 3% річних) позов задоволенню не підлягає.

Також, позивачем в позові заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. В обґрунтування понесених витрат позивач зазначає про те, що для отримання правової допомоги по з`ясуванню фактичних обставин справи, аналізу судової практики, визначенню правової позиції, написанню позовної заяви, здійсненню розрахунків та підготовки пояснень по справі, він звертався до адвоката, на підтвердження чого, в ході розгляду справи, надав суду Договір про надання правової допомоги № 28/20 від 05.11.2020 року, укладений з адвокатом Кошалковською Наталією Володимирівною, ордер КС № 743901 від 09.11.2020 року, детальний опис надання правової допомоги б/н від 23.12.2020 року на суму 10 000,00 грн., акт здачі-приймання робіт № ОУ-0000052 від 23.12.2020 року на суму 10 000,00 грн., підписані сторонами і скріплені їх печатками. Факт здійснення відповідних витрат підтверджується платіжним дорученням № 319 від 23.12.2020 року на суму 10 000,00 грн.

Приписами ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволені судом частково, судові витрати позивача на правничу допомогу документально підтверджені, відповідачем не заперечені, клопотання про зменшення вказаних витрат з підстав неспівмірності відповідачем не заявлено, відтак, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодування судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Зокрема, враховуючи, що позивачем оплачено підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. і за наслідками розгляду спору у справі № 911/3247/20 задоволено частково уточнені позовні вимоги про стягнення 22 592,18 грн. в сумі 22 560,19 грн., в задоволенні позовних вимог на суму 31,99 грн. відмовлено, сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу пропорційна задоволеним позовним вимогам, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача і складає 9 985,84 грн., решта понесених позивачем судових витрат на оплату послуг адвоката, а саме 14,16 грн. відшкодуванню не підлягає, оскільки відповідає відмовленій частині позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (уточнених) в сумі 2 099,03 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 126, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю МІДЛАНД ОЙЛ УКРАЇНА до Товариства з обмеженою відповідальністю СВ РУБІКОН про стягнення 22 592,18 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СВ РУБІКОН (07811, Київська обл., Бородянський р-н, с. Нове Залісся, вул. Кримська, буд. 2 В, код 42678824) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МІДЛАНД ОЙЛ УКРАЇНА (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 1-5, офіс 400 Б, код 43547067) 9 671 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят один) грн. 43 коп. курсової різниці, 2 848 (дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 40 коп. пені, 1 350 (одна тисяча триста п`ятдесят) грн. 36 коп. 3% річних, 190 (сто дев`яносто) грн. 00 коп. інфляційних, 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. штрафу, 2 099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 03 коп. судового збору та 9 985 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 84 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю МІДЛАНД ОЙЛ УКРАЇНА до Товариства з обмеженою відповідальністю СВ РУБІКОН про стягнення 31,99 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.02.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін