Господарський суд Рівненської області
_______________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" березня 2021 р. Справа №918/1032/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

у попередньому засіданні приймали участь:

від боржника: Запорожець І.А.;

керуючий реструктуризацією: Мацьоцький О.І.;

від АТ "Таскомбанк": Подановський Т.Р. (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 відкрито провадження у справі №918/1032/20 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 30.11.1998 Дубровицьким РВ УМВС України у Рівненській області, місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 . Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючим реструктуризацією - арбітражного керуючого Мацьоцького Олександра Ігоровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 08.02.2013 № 166). Призначено попереднє судове засідання на 02.02.2021.

11.12.2020 оприлюднено на офіційному веб-сайті судової влади оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

05.01.2020, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від ОСОБА_2 надійшла заява про грошові вимоги до боржника у справі про неплатоспроможність, якою просить визнати грошові вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у сумі 200 000,00 грн.

Ухвалою від 11.01.2021 прийнято заяву ОСОБА_2 про грошові вимоги до боржника у справі про неплатоспроможність. Розгляд заяви призначено на 02.02.2021.

Також, ухвалою суду від 11.01.2021 витребувано у боржника ОСОБА_1 інформацію щодо громадянства ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

12.01.2021, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від Акціонерного товариства "Таскомбанк" надійшла заява про визнання кредитором у справі про неплатоспроможність, якою просить визнати грошові вимоги АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_1 всього у сумі 1 000 265,32 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2021 заяву АТ "Таскомбанк" про визнання кредитором у справі залишено без руху, надано заявнику 5-денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі доказів доплати судового збору в розмірі 336,00 грн.

21.01.2021 до суду від АТ "Таскомбанк" на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2021 надано оригінал меморіального ордеру №680634313 від 16.01.2021 про доплату судового збору в розмірі 336,00 грн.

21.01.2021 до суду від боржника ОСОБА_1 надійшов лист на виконання ухвали суду віл 11.01.2021, в якому вказано, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є громадянами України.

Ухвалою суду від 22.01.2021 прийнято заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про грошові вимоги до боржника у справі про неплатоспроможність, розгляд призначено на 02.02.2021.

02.02.2021, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, арбітражний керуючий Мацьоцький О.І. подав відзив на заяву АТ "Таскомбанк" з грошовими вимогами до боржника. Зазначав, що вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: заборгованість по тілу кредиту, по процентах, по пені та по судовому збору, а в частині стягнення 3% річних за період з 10.12.2017 по 10.12.2020 в розмірі 76 644,32 грн. слід відмовити.

Також, 02.02.2021, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, арбітражний керуючий Мацьоцький О.І. подав відзив на заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника, в якому вимоги даного кредитора визнав повністю.

Ухвалою суду від 02.02.2021 розгляд справи у попередньому засіданні відкладено на 23.02.2021, витребувано у Акціонерного товариства "Таскомбанк" докази відсутності стягнення грошових коштів згідно виконавчих листів виданих на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі №569/5414/15-ц від 14.06.2017 року з ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

05.02.2021, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від боржника ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву АТ "Таскомбанк" з грошовими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність, в якому вказала, що вимоги даного кредитора не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

Також, 05.02.2021, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від боржника ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву ОСОБА_2 , в якому вимоги даного кредитора визнає повністю.

08.02.2021 до суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшов лист від 29.01.2021, яким повідомлено, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних "Відомості про осіб, які перетинали державний кордон України", що функціонує відповідно до п. 23 Положення про цю базу даних, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим протягом трьох років (з 10.12.2017 по 10.12.2020) громадянами України: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в базі даних не виявлено.

18.02.2021 до суду від представника АТ "Таскомбанк" надійшла відповідь на відзив арбітражного керуючого Мацьоцького О.І., до якої долучено розрахунок стягнення боргу по кредитному договору №KF52472 від 24.09.2008 станом на 10.12.2020 за період з 14.06.2017 по 10.12.2020.

22.02.2021 до суду від арбітражного керуючого Мацьоцького О.І. надійшов Звіт про результати перевірки декларації про майновий стан ОСОБА_1 , яким виявлено деякі невідповідності.

23.02.2021 до суду від арбітражного керуючого Мацьоцького О.І. надійшло клопотання про долучення доказів.

Крім того, 23.02.2021 ОСОБА_1 подала до суду Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2017, 2018 та 2019 роки з врахуванням невідповідностей, встановлених арбітражним керуючим.

Ухвалою суду від 23.02.2021 розгляд справи у попередньому засіданні відкладено на 18.03.2021.

15.03.2021 до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Запорожця І.А. надійшли письмові пояснення на заяву АТ "Таскомбанк" про грошові вимоги до боржника у справі про неплатоспроможність.

17.03.2021 на офіційну електронну пошту суду від представника АТ "Таскомбанк" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: лист Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 26.02.2021, зі змісту якого вбачається, що за період перебування виконавчого документа №570/5414/15-ц від 14.06.2017 на примусовому виконанні у Відділі згідно виконавчого провадження №55261051 з боржника ОСОБА_9 кошти не стягувались.

В судовому засіданні 18.03.2021 представник АТ "Таскомбанк" підтримав подану заяву про визнання кредитором, просив задоволити повністю з підстав, вказаних у заяві. Арбітражний керуючий заяву ОСОБА_2 визнав, не заперечив проти включення до реєстру кредиторів, заяву АТ "Таскомбанк" визнав частково, просив відмовити в частині стягнення 3% річних за період з 10.12.2017 по 10.12.2020.

Представник боржника адвокат Запорожець І.А. в судовому засіданні 18.03.2021 не заперечив проти визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 , в частині визнання вимог АТ "Таскомбанк" просив відмовити повністю з підстав, вказаних у відзиві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановлений законом строк, причини неявки суд не повідомляв.

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідно до ст. 202 ГПК, відсутні підстави для відкладення судового засідання, а неявка ОСОБА_2 не перешкоджає розгляду в судовому засіданні поданих заяв кредиторів.

Крім того, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного розгляду заяв кредиторів, внаслідок чого вони можуть бути розглянуті за наявними документами.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються подані заяви кредиторів, об`єктивно оцінивши докази надані на підтвердження викладених у них обставин, які мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення, прийшов до наступних висновків.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на офіційному веб-порталі судової влади України опубліковано 11.12.2020, тобто, строк на пред`явлення грошових вимог закінчився 11.01.2021.

Таким чином, судом встановлено, що до суду в строк встановлений ч. 1 ст. 45 КУзПБ з грошовими вимогами до боржника звернулися: Акціонерне товариство "Таскомбанк" та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18).

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 КУзПБ, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена п. 4 ст. 133 даного Кодексу.

Отже, розглянувши письмові заяви кредиторів з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

На розгляді суду перебуває заява ОСОБА_2 про визнання кредитором у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

10.08.2017 між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір позики (надалі - Договір, том 1 а.с. 167).

Відповідно до п. 1 Договору Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн., далі - сума позики, а позичальник зобов`язується повернути позиковадцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 20.08.2019. Надання позики позикодавцем здійснюється у готівковій формі, одночасно з підписанням цього договору сторонами.

Даний Договір підписаний сторонами.

Відповідно до ст. 104 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо в зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором у встановлений договором строк, в грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 200 000,00 грн.

24 лютого 2020 року Рівненським районним судом Рівненської області прийнято рішення по справі №570/5699/19, яким позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200 000 грн., як виконання зобов`язання згідно до договору позики від 10.08.2017.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 26.03.2020.

Оскільки добровільно ОСОБА_1 рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24.02.2020 в справі №570/5699/19 не виконала, ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького О. І. про примусове виконання виконавчого листа №570/5699/19 виданого 10.06.2020 на виконання вказаного рішення.

25.09.2020 виконавчий лист №570/5699/19 виданий 10.06.2020 Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн. повернутий останньому приватним виконавцем Домецьким О. І. без виконання, в зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернене стягнення.

Станом на день звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 не погашена та складає 200 000,00 грн. Вказана вимога заставою чи іпотекою не забезпечена.

02.02.2021 арбітражний керуючий Мацьоцький О.І. подав відзив на заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника, в якому вимоги даного кредитора визнав повністю.

Також, 05.02.2021 боржник ОСОБА_1 подала відзив на заяву ОСОБА_2 , в якому вимоги даного кредитора визнає повністю.

При розгляді даної заяви кредитора суд враховує, що в судовому засіданні 18.03.2021 арбітражний керуючий Мацьоцький О.І. вимогу ОСОБА_2 визнав повністю, не заперечив проти їх визнання та включення до реєстру кредиторів.

Відтак, розглянувши письмову заяву кредитора ОСОБА_2 з вимогами до боржника ОСОБА_1 , а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Як зазначалось вище, кредитор ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою до боржника ОСОБА_1 у строк, що встановлений ч. 1 ст. 45 КУзПБ.

Докази виконання боржником взятих на себе зобов`язань за укладеним договором позики в матеріалах справи відсутні, боржником та арбітражним керуючий визнано вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

За приписами ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заслухавши учасників справу, перевіривши докази, надані сторонами на їх підтвердження, суд приходить до висновку, що грошові вимоги ОСОБА_2 підлягають визнанню та включаються до реєстру кредиторів в наступному вигляді:

- заборгованість в сумі 200 000,00 грн. за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №570/5699/19 - 2 черга;

- 4 540,00 грн. - судового збору за подачу даної заяви з грошовими вимогами - витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність.

Також, на розгляді суду перебуває заява Акціонерного товариства "Таскомбанк" про визнання кредитором у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Подана заява обґрунтована тим, що 24.09.2008 між ВАТ "Фольксбанк" (правонаступник - ПАТ "ВіЕс Банк", АТ "Таскомбанк") та ОСОБА_9 укладено Кредитний договір за №KF52472 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 70 000,00 доларів США для купівлі житлового будинку та земельної ділянки.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № KF52472 від 24.09.2008 з ОСОБА_1 укладено Договір поруки № KF52472/1 від 24.09.2008, за умовами якого ОСОБА_1 являється поручителем по зобов`язаннях ОСОБА_9 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області №569/5414/15-ц від 14.06.2017 позов Банку задоволено, вирішено стягнути солідарно з позичальника та поручителя на користь Банку заборгованість за кредитом, по якому виникла заборгованість станом на 24.03.2015, а саме: 30371,56 дол. США по тілу кредиту, 2840,70 дол. США по відсотках та 275,01 дол. США по пені.

Станом на 10.12.2020 розмір заборгованості ОСОБА_1 , яка є поручителем по кредиту ОСОБА_9 згідно Кредитного договору № KF52472 від 24.09.2008 перед АТ "Таскомбанк" становить 48 025,73 дол. США, що станом на 10.12.2020 еквівалентно 1 346 670,28 грн.

Відтак, просить визнати грошові вимоги АТ "Таскомбанк":

- 30 371,56 доларів США (еквівалент 828 347,85 грн.) заборгованість по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц, як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог;

- 2 840,70 доларів США (еквівалент 77 476,68 грн.) заборгованість по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог;

- 76 644,32 грн. заборгованість по 3 процентів річних за період з 10.12.2017 по 10.12.2020 як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог;

- 275,01 дол. США (еквівалент 7 500,57 грн.) заборгованість по пені за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц, як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог;

- 1 887,90 грн - судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 569/5414/15-ц як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог;

- 4 204,00 грн - судового збору за заяву кредитора з кредиторською вимогою до боржника як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог.

02.02.2021, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, арбітражний керуючий Мацьоцький О.І. подав відзив на заяву АТ "Таскомбанк" з грошовими вимогами до боржника. Зазначав, що вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вказував, що заборгованість по рішенню Рівненського районного суду Рівненської області №569/5414/15-ц від 14.06.2017 та сплачений судовий збір за подачу кредиторської заяви підлягає визнанню повністю, а в частині стягнення 76 644,32 грн заборгованості по 3% річних за період з 10.12.2017 по 10.12.2020 слід відмовити.

Також, арбітражний керуючий зазначав, що АТ "Таскомбанк" повинен подати докази відсутності стягнення грошових коштів згідно виконавчих листів на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі №569/5414/15-ц від 14.06.2017 з ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

05.02.2021 від боржника ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву АТ "Таскомбанк" з грошовими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність, в якому вказала, що вимоги даного кредитора не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування вказувала, що вимоги АТ "Таскомбанк" базуються на Договорі поруки № KF52472 від 24.09.2008, згідно з умовами якого ОСОБА_1 поручилася за виконання зобов`язань своїм чоловіком - ОСОБА_9 за кредитним договором № KF52472 від 24.09.2008.

Однак, 16.06.2020 Господарським судом Рівненської області відкрито провадження у справі №918/443/20 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_9 , введена процедура реструктуризації боргів боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Тобто, з 16.06.2020 діє мораторій щодо вимог кредиторів боржника ОСОБА_9 , який, серед іншого, припиняє виконання зобов`язань ОСОБА_9 за кредитним договором №KF52472 від 24.09.2008 його поручителем - ОСОБА_1 .

Крім того, боржник вважає, що включення вимог АТ "Таскомбанк" до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 неминуче призведе до подвійного стягнення кредитної заборгованості за договором №KF52472 від 24.09.2008, що суперечить правовій природі поруки.

18.02.2021 до суду від представника АТ "Таскомбанк" надійшла відповідь на відзив арбітражного керуючого Мацьцького О.І., до якої долучено розрахунок стягнення боргу по кредитному договору №KF52472 від 24.09.2008 станом на 10.12.2020 за період з 14.06.2017 по 10.12.2020.

У поданій відповіді на відзив представник АТ "Таскомбанк" вказує, що в постанові Великої палати Верховного суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зроблено висновок про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за просточення грошового зобов`язання, скільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Враховуючи викладене, представник АТ "Таскомбанк" вважає, що всі вимоги банку мають бути включені до реєстру кредиторів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

При розгляді заяви кредитора АТ "Таскомбанк" суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Так, у зв`язку з порушенням умов Кредитного договору, банк звернувся до суду за захистом свого права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між кредитором, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено договір поруки (том 1 а.с. 220-222).

Так, гр. ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання відповідати перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_9 своїх зобов`язань за кредитним договором №KF52472 від 24.09.2008 АТ "Таскомбанк" звернулось до Рівненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_9 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, що станом на 24.03.2015 становила: 33 487,27 дол. США по тілу кредиту, 2 840,70 дол. США по відсотках та 275,01 дол. США по пені.

14 червня 2017 року Рівненський районний судом Рівненської області ухвалено рішення у справі №569/5414/15-ц, яким позов Банку задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (правонаступник якого - АТ "Таскомбанк") заборгованість за кредитним договором № KF 52472 від 24.09.2008 станом на 24.03.2015: 30 371,56 доларів США основний борг, 2 840,70 доларів США заборгованість за відсотками, 275,01 доларів США заборгованість за пенею, а всього 33 487, 27 доларів США, що станом на 24.03.2015 за офіційним курсом НБУ (2328,7844 грн./1 долар США) складає 779 846,35 грн.

На виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили 20 жовтня 2017 року, 14 червня 2017 року видано виконавчий лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Після прийняття рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року у справі №569/5414/15-ц, банком подано заяви у Рівненський районний відділ державної виконавчої служби про відкриття виконавчих проваджень на підставі вказаного рішення.

04.12.2017 органом державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

31.12.2020 Рівненський ВДВС винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з ухвалою Господарського суду Рівненської області віл 10.12.2020 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

При цьому, в матеріалах справи наявний лист Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) №9240 від 26.02.2021, яким надано інформацію, що за період перебування виконавчого документа на примусовому виконання у Відділ згідно виконавчого провадження №55261051 з боржника ОСОБА_9 кошти не стягувались.

У поданій заяві про визнання кредитором АТ "Таскомбанк" вказує, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становить: 30 371,56 доларів США (еквівалент 828 347,85 грн.) заборгованість по тілу кредиту, 2 840,70 доларів США (еквівалент 77 476,68 грн.) заборгованість по процентах, 275,01 дол. США (еквівалент 7 500,57 грн.) заборгованість по пені та 1 887,90 грн - судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц, а також 76 644,32 грн. заборгованість по 3 % річних за період з 10.12.2017 по 10.12.2020 та 4 204,00 грн. за подачу даної заяви. Просить включити дану заборгованість до другої черги кредиторів.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Положеннями статті 99 Конституції України, статті 192 ЦК України визначено, що грошовою валютою України є гривня і вона є єдиним законним платіжним засобом на території України. При цьому іноземна валюта може використовуватися у випадках та порядку встановленому законом.

У статті 524 ЦК України визначено, що зобов`язання може бути визначене в гривневому еквіваленті до іноземної валюти.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Відповідно до приписів п. 2 ст. 45 КУзПБ склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

При цьому, станом на 12.01.2021 (подання заяви кредитором) курс долара США згідно даних Національного банку України становив 28,2038 дол. США за 1 грн., а відтак розмір заборгованості за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц становив: 30 371,56 дол. США (еквівалент 856 593,40 грн.) заборгованість по тілу кредиту, 2 840,70 доларів США (еквівалент 80 118,53 грн.) заборгованість по процентах, 275,01 дол. США (еквівалент 7 756,33 грн.) та 1 887,90 грн. витрат по оплаті судового збору.

Проте, за приписами ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, відтак суд визнає вимоги АТ "Таскомбанк" в розмірі, що визначений кредитором, а саме:

- 30 371,56 доларів США (еквівалент 828 347,85 грн.) заборгованість по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц (друга черга);

- 2 840,70 доларів США (еквівалент 77 476,68 грн.) заборгованість по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц (друга черга);

- 1 887,90 грн - судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 569/5414/15-ц (друга черга).

За приписами статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства неустойка (штраф, пеня) не включаються до грошових зобов`язань боржника та на підставі статті 133 КУзПБ враховуються в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у третю чергу.

Відтак пеня в розмірі 275,01 дол. США, що еквівалентно 7 500,57 грн., що стягнута з боржника на користь АТ "Таскомбанк" за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року у справі №569/5414/15-ц підлягає включенню в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у третю чергу.

Щодо нарахування 3-х % річних за період з 10.12.2017 по 10.12.2020, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Крім того, зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19) .

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Нараховуючи 3% річних АТ "Таскомбанк" враховує часткові погашення боргу позичальником, суд, перевіривши правильність нарахування 3% річних, визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають включенню до реєстру кредиторів у другу чергу.

Щодо вимог АТ "Таскомбанк" боржник ОСОБА_1 вказує, що стягнення боргу за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області №569/5414/15-ц від 14.06.2017 з основного боржника вже відбувається, оскільки дана заборгованість включена до реєстру вимог кредиторів при розгляді справи про неплатоспроможність ОСОБА_9 і при визнанні боргу у даній справі відбудеться подвійне стягнення боргу, що суперечить правовій природі поруки.

Проте, суд з таким твердженням боржника не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

КУзПБ не встановлює заборон на погашення боргу боржника коштами чи майном іншої особи - його поручителем, майновим поручителем чи гарантом, оскільки ці відносини виникають між кредитором та цією іншою особою і не стосуються прав боржника та інших його кредиторів.

Суд зазначає, що чинне законодавство не передбачає обмеження для кредитора скористатися реалізацією лише одного способу забезпечення виконання зобов`язання - якщо укладено кілька видів забезпечення (договори застави, іпотеки, поруки, гарантії), то при настанні певних обставин кожний із цих договорів може бути самостійною і паралельною з іншими підставою для пред`явлення вимог кредитора до зобов`язаної особи за цими договорами (на одну і ту ж саму суму) аж до повного погашення боргу по кредиту, оскільки це не заборонено законом.

При цьому обов`язок контролювати, щоб не відбулося подвійного стягнення за кількома рішеннями суду покладено на органи ДВС, боржника та банку.

Отже, за відсутності доказів реалізації рухомого чи нерухомого майна основного боржника у виконавчому провадженні та отримання кредитором задоволення своїх вимог, в суду відсутні підстави для тверджень про подвійне стягнення заборгованості.

Права відповідача при цьому будуть повністю захищені, оскільки стаття 328 ГПК України дає можливість боржнику в 10-денний строк домогтися визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в одній справі у випадку, якщо борг вже буде повністю погашено за наказом суду у іншій справі на виконання одного і того ж боргового зобов`язання.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду, висловленої в постанові від 18.09.2018 по справі № 921/107/15-г/16, застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Питання ж щодо виконання виданого кредитору виконавчого документа у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо) підлягають вирішенню в порядку, передбаченому частиною другою статті 328 ГПК України.

На підставі викладеного, суд критично відносить до заперечень боржника щодо неможливості включення заборгованості перед АТ "Таскомбанк" до реєстру кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 КУзПБ, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи те, що вимоги Акціонерного товариства "Таскомбанк", фізичної особи ОСОБА_2 визнані судом, то витрати на оплату судового збору заявниками підлягають включенню до витрат пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність боржника.

Приписами п. 2 ст. 47 КУзПБ передбачено, що розпорядник майна (керуючий реструктуризацією) за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 123 Кодексу, протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Керуючись статтями 47, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги кредиторів до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у наступних розмірах:

- фізична особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн., борг за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №570/5699/19 - як конкурсного кредитора та включити другої черги задоволення;

- Акціонерне товариство "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, ) у розмірі:

- 828 347,85 грн. (30 371,56 доларів США) - борг по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц, як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення;

- 77 476,68 грн. (2 840,70 доларів США) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення;

- 7500,57 грн. (275,01 доларів США) борг по пені за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як конкурсного кредитора та включити до третьої черги задоволення;

- 76 644,40 грн. заборгованість по 3% річних за період з 10.12.2017 по 10.12.2020, як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення;

- 1 887,90 грн. - судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 569/5414/15-ц, як конкурсного кредитора та включити до другої черги задоволення;

2. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору: Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, Код ) у розмірі 4 540 грн. 00 коп., фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у розмірі 4 540 грн. 00 коп.

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 01.04.2021.

4. Призначити судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "13" квітня 2021 р. на 14:00 год.

5. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, 26-А, в залі судових засідань №9.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22.03.2021.

Суддя А.М. Горплюк