ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року Справа № 906/1189/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Дужич С.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року (повний текст складено 29.12.2020) у справі № 906/1189/20 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал"

про стягнення 489 998,88 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року у справі №906/1189/20 позов Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал" про стягнення 489 998,88 грн задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал" на користь Військової частини А 3913 - 200 000,00 грн штрафу, 7349,98 грн судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - ТОВ "Авіапрофешинал" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позову щодо стягнення 200 000,00 грн штрафу скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року у справі № 906/1189/20 в частині відмови в задоволенні позову, з урахуванням доводів, викладених в апеляційній скарзі. В іншій частині рішення Господарського суду Житомирської області від 17.12.2020 залишити без змін.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року у справі № 906/1189/20. Встановлено строк позивачу для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз.2 ч.10 ст.270 ГПК України).

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також беручи до уваги категорію та складність справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування, які вказують на незначну складність даної справи, колегія суддів визнає її малозначною та з огляду на оскарження рішення місцевого господарського суду лише в частині стягнення 200 000,00 грн. штрафу вирішує розглядати справу № 906/1189/20 за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 липня 2019 року між Військовою частиною НОМЕР_1 (покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал" (продавець/відповідач) був укладений договір купівлі-продажу №46 (далі - договір, а.с. 8-9), згідно п.1.1 якого продавець зобов`язувався у 2019 році поставити покупцеві товари, зазначені в специфікації (Додаток 1), а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно п.1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021:20-3 - Частини повітряних і космічних літальних апаратів та вертольотів (Лопаті рульового гвинта). Кількість товарів (послуг або кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт) вказано у специфікації.

Відповідно до п.2.4 договору, продавець при поставці товару повинен надати підтверджуючі документи на перевірку лопастей рульового гвинта на автентичність на Українському авіаційно-ремонтному підприємстві (АРЗ).

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що ціна цього договору становить 6999984,00 грн., у тому числі ПДВ: 1166664,00 грн.

Згідно п.4.3 договору продавець зобов`язаний:

4.3.1. Забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором,

4.3.2. Забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього договору.

Відповідно до п.5.3 договору, за відмову поставки або непоставку (недопоставку) товару з продавця стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленого (недопоставленого) товару.

Пунктом 6.4 договору сторони передбачили, що сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за цим договором, якщо доведуть, що воно було викликане перешкодою поза їх контролем, який навіть уважна сторона не могла б запобігти, і виникло після укладення цього договору.

Специфікацією, яка є додатком №1 до договору, сторони погодили асортимент і кількість товару - лопаті рульового гвинта 246-3925-00, 3 шт. на загальну суму 6999984,00 грн., термін поставки товару - до 1 жовтня 2019 року (а.с.10).

Листом №27/09/19-1 від 27.09.2019 ТОВ "Авіапрофешинал" повідомило покупця, що відмовляється від поставки товарів на виконання умов договору №46 від 04.07.2019, оскільки була встановлена неможливість перевірки товару на його автентичність на території України, через відсутність компетентних спеціалізованих установ та/або підприємств з відповідної галузі (а.с.11).

Військова частина НОМЕР_1 , в свою чергу, звернулась до ТОВ "Авіапрофешинал" з претензією №4 від 01.10.2019 про сплату штрафу за відмову від поставки товару в розмірі 489998,88 грн, нарахованого на підставі пункту 5.3 договору від 04.07.2019 (а.с.12).

ТОВ "Авіапрофешинал" у відповіді на претензію №31/10/19-2 від 31.10.2019 зазначило, що він звертався до ТПП України та регіональних ТПП, Київського НДІСЕ щодо можливості проведення перевірки лопатей рульового гвинта на їх автентичність, однак отримав відмови, оскільки у них відсутні можливості провести таку перевірку (а.с.13-14).

Також вказувало, що ТОВ "Авіапрофешинал" вживало всіх можливих заходів щодо виконання умов договору, неможливість проведення перевірки товару на автентичність не залежить від волі продавця, вказані обставини перебувають поза контролем продавця, їх виникнення не залежало від його дій, а тому відповідно до умов п.6.4 договору звільняється від відповідальності за неможливість виконання договору.

Враховуючив ивкладене, Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на приписи ст.205 ГК України, ст.ст. 525, 651, ЦК України, та зазначаючи, що невиконання умов договору №46 від 04.07.2019 сталося внаслідок безвідповідальності ТОВ "Авіапрофешинал", звернулась до суду з позовом про стягнення з останнього 489998,88 грн штрафу, нарахованого на підставі пункту 5.3 договору від 04.07.2019.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, зменшивши розмір штрафу до 200 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судами обох інстанцій, між сторонами виникли правовідносини щодо купівлі- продажу на підставі договору купівлі-продажу №46 від 04.07.2019.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 614 ЦК України закріплено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України визначено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Як вже зазначалося вище, ТОВ "Авіапрофешинал" листом №27/09/19-1 від 27.09.2019 відмовився від поставки товару на виконання умов договору №46 від 04.07.2019 в зв`язку з неможливістю перевірки даного товару на його автентичність на території України через відсутність компетентних спеціалізованих установ та/або підприємств з відповідної галузі (а.с.11).

На підтвердження неможливості проведення дослідження відповідач надано суду лист ДП "Одеський авіаційний завод" від 11.12.2019, лист Торгово-промислової палати України від 22.10.2019, лист Житомирської торгово-промислової палати від 10.10.2019, лист Київського НДІСЕ від 23.10.2019 (а.с.39-42).

Дослідивши вказані листи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані листи отримані відповідачем вже після відмови від виконання договору.

Так, лист Торгово-промислової палати України від 22.10.2019 наданий на запит ТОВ "Авіапрофешинал" №08/10/19-6 від 08.10.2019, лист Житомирської ТПП від 10.10.2019 наданий на запит №38 від 09.10.2019, лист Київського НДІСЕ від 23.10.2019 наданий на запит №08/10/19-4 від 09.10.2019.

Викладене в свою чергу свідчить про те, що на момент відмови від поставки товару відповідачу не було відомо про неможливість проведення дослідження автентичності лопатів рульового гвинта зазначеними установами.

Крім того, запити на проведення дослідження ним були направлені вже після отримання 08.10.2019 претензії позивача від 01.10.2019 про сплату штрафу.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести, що саме через настання цих обставин вона об`єктивно була позбавлена можливості виконати договірне зобов`язання.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що листи ДП "Одеський авіаційний завод" від 11.12.2019, Торгово-промислової палати України від 22.10.2019, Житомирської торгово-промислової палати від 10.10.2019, Київського НДІСЕ від 23.10.2019 не є належними доказами на підтвердження того, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Щодо посилання апелянта на неможливість проведення дослідження з визначення автентичності товару на українському авіаційно-ремонтному підприємстві, через відсутність спеціалістів у даній галузі, засобів та еталонів, слід зазначити, що на офіційному сайті Державної авіаційної служби України (https://avia.gov.ua) міститься Перелік схвалених за Part-145 організацій з технічного обслуговування, які мають діючий сертифікат станом на 24.12.2020 і у вказаному переліку зазначено 80 підприємств, розташованих на території України, які мають відповідні сертифікати на проведення технічного обслуговування та ремонту авіаційної техніки.

При цьому, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача хоча б одного з цих підприємств щодо проведення дослідження лопатів рульового гвинта.

З огляду на викладене, доводи відповідача про вжиття ним всіх можливих заходів щодо виконання умов договору та знаходження обставин неможливості проведення дослідження поза його контролем є безпідставними та непідтверджені належними та допустимими доказами.

Також безпідставними є доводи відповідача, що сторони в рівній мірі несуть відповідальність за визначення (погодження) ними умов договору, а тому позивач, встановлюючи умову про перевірку автентичності лопатів рульового гвинта, мав здійснити правовий аналіз вказаної умови на предмет її реального виконання іншою стороною з огляду на таке.

Згідно ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно відомостей електронної системи публічних закупівель "Prozorro" (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-04-11-001929-a), договір №46 від 04.07.2019 був укладений Військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал" за результатами проведення процедури закупівлі (а.с.142).

В складі Тендерної документації Замовником - Військовою частиною НОМЕР_1 було надано проект договору купівлі-продажу лопатей рульового гвинта, який містив п.2.4 аналогічно змісту, як і підписаний сторонами договір від 04.07.2019.

Тобто, відповідачу ще на стадії проведення процедури закупівлі було відомо про наявність такого пункту договору про необхідність надання продавцем підтверджуючих документів на перевірку лопатей рульового гвинта на автентичність на Українському авіаційно - ремонтному підприємстві (АРЗ).

Однак, відповідач не відмовився від участі в процедурі закупівлі і в подальшому підписав зазначений проект договору, погодившись з його умовами.

З викладеного слідує, що відповідач на момент підписання договору від 04.07.2019 самовпевнено вважав, що зможе виконати умови договору, не впевнившись в своїй можливості їх виконати, а за чотири дні до кінцевої дати поставки товару відмовився від виконання умов договору.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата штрафних санкцій.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідальність сторін договору закріплена у розділі 5, згідно якого, зокрема, за відмову поставки або непоставку (недопоставку) товару з продавця стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленого (недопоставленого) товару.

Як вабчається, позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 489998,88 грн.

Перевіривши нарахування вказаної суми, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок виконаний вірно, у відповідності з умовами договору та нормами чинного законодавства, а заявлена до стягнення сума штрафу 489998,88 грн є обгрунтованою.

Водночас слід зазначити, що згідно ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

З наведеного слідує, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

При цьому, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення штрафних санкцій суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Відповідно до положень ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення штрафних санкцій судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Враховуючи, що позивачем не сплачувався завдаток (аванс) за умовами договору №46 від 04.07.2019, тобто ним не було понесено втрат матеріального характеру, а також відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання з поставки товару, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача в сумі 489998,88 грн, до 200000,00 грн.

При цьому, посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіапрофешинал" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року у справі №906/1189/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

4. Справу №906/1189/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.