РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2021Справа № 910/16624/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХ СИСТЕМС"

про стягнення 653 565,00 грн.,

за участю представників:

від прокуратури: не з`явився;

від позивача: Ніколова В.М.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства до Товариства про стягнення 653 565,00 грн. штрафних санкцій, з яких: 531 240,00 грн. - пеня, 122 325,00 грн. - штраф за невиконання відповідачем умов договору від 13.11.2017 №286/3/17/319 про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), який укладений Міністерством, як замовником з Товариством, як постачальником.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2019 по справі №910/16624/18 позовну заяву з додатками повернуто Прокурору на підставі частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу мотивовано тим, що заявник не надав суду та не зазначив доказів наявності підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру в інтересах держави в особі Міністерства та не надав доказів звернення Міністерства до прокуратури щодо захисту його прав у суді, а, отже, не усунув недоліки позовної заяви, про які зазначалося в ухвалі суду від 14.12.2018 про залишення позовної заяви Прокурора без руху.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 ухвалу суду першої інстанції від 14.01.2019 скасовано, матеріали справи №910/16624/18 передано на розгляд до місцевого суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.08.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 по справі №910/16624/18 залишено без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог ЛТД» - без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020, справу №910/16624/18 передано на розгляд судді - Приходько І.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 09.09.2020.

09.09.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Міністерства оборони України надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 відкладено підготовче засідання на 07.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 встановлено Військовому прокурору Київського гарнізону та Міністерству оборони України строк до 13.10.2020 для подачі до суду оригіналу або належним чином засвідчену копію листа № 286/6/7379 від 04.12.2017, а також інших доказів листування між сторонами з приводу припинення договірних відносин та відкладено судове засідання на 19.10.2020.

13.10.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від позивача надійшло клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

16.10.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Військової прокуратури Київського гарнізону надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 змінено найменування та місцезнаходження юридичної особи відповідача з Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" (03083, м. Київ, проспект Науки, 76, офіс, 2, код ЄДРПОУ - 16282325) на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕХ СИСТЕМС" (Україна, 01133, місто Київ, б.Лесі Українки, будинок 26, код ЄДРПОУ - 16282325), ухвалено здійснювати розгляд справи №910/16624/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.11.2020.

18.11.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Військової прокуратури Київського гарнізону надійшло клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

18.11.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Військової прокуратури Київського гарнізону надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 відкладено підготовче засідання на 16.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020, враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 розгляд справи відкладено на 17.03.2021.

У судовому засіданні 17.03.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю.

Представник прокуратури у судове засідання 17.03.2021 не з`явився. Про чат та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання 17.03.2021 (як і у попередні судові засідання) не з`явився, заяв та клопотань по суті справи не надав, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 була надіслана рекомендованим листом з повідомленнями про вручення поштового відправлення №437 на юридичну адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з цим, 17.03.2021 конверт з поштовим відправленням №437 повернувся до суду без вручення з поміткою: «інші причини, фірма не зареєстрована».

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки вважається днем вручення відповідачу ухвали суду в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

У даному випадку судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України).

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Згідно частині 2 статті 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

В свою чергу, станом на день вирішення даного спору відзиву, або будь-яких інших заяв по суті спору, так само як і доказів повної або часткової оплати штрафних санкцій, контррозрахунку позовних вимог, відповідач до суду не подав.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у визначений судом строк не подав відзив на позов, не заявив жодних заяв, клопотань та заперечень, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОЛОГ ЛТД" (постачальник, відповідач) та Міністерством оборони України (далі - замовник) укладено договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/17/319 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язався у 2017 році поставити замовнику радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (4462) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Згідно п. 1.2. договору встановлено строк поставки товару - до 15.12.2017 року включно.

Додатком до договору (разнарядка) також визначено строк поставки товару - до 15.12.2017 року.

Додатковою угодою № 1 до договору, складеною та підписаною 20.11.2017, сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідачем не було здійснено поставку товару в обумовлений договором строк, внаслідок чого позивачем нараховані штрафні санкції, передбачені умовами договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу, доказів повної або часткової поставки товару у строк визначений п. 1.2. договору відповідачем суду не надано.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах передбачених пунктом 7.3. договору.

Відповідно до п.п. 7.3.3. договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Таким чином, умовами Договору передбачено цивільно-правову (господарсько-правову) відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати штрафних санкцій, зокрема, пені та штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення 531 240,00 грн. - пені та 122 325,00 грн. - штрафу.

Зважаючи на обов`язок суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, не виходячи при цьому за межі позовних вимог, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку та дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійсненим у відповідності до приписів законодавства. У зв`язку із наведеним, вимоги про стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, не подав відзиву та контррозрахунку позовних вимог, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність викладених у позові обставин, внаслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягають заявлені до стягнення суми пені та штрафу.

Враховуючи факт того, що на стадії розгляду справи відбулися зміни у найменуванні юридичної особи відповідача, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОЛОГ ЛТД" було перереєстроване на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХ СИСТЕМС", що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про необхідність зазначення у резолютивній частині даного рішення актуальних відомостей щодо реєстраційних даних відповідача.

Судовий збір покладається на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕХ СИСТЕМС" (Україна, 01133, місто Київ, б.Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код: 16282325) на користь МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ (Україна, 03168, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6; ідентифікаційний код: 00034022) пеню у розмірі 531 240,00 грн. та штраф у розмірі 122 325,00 грн.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕХ СИСТЕМС" (Україна, 01133, місто Київ, б.Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код: 16282325) на користь СПЕЦІАЛІЗОВАНОЇ ПРОКУРАТУРИ У ВІЙСЬКОВІЙ ТА ОБОРОННІЙ СФЕРІ ЦЕНТРАЛЬНОГО РЕГІОНУ (Україна, 01014, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОЛБОЧАНА ПЕТРА, будинок 8, ідентифікаційний код: 38347014) витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 803,48 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.03.2021.

Суддя І.В. Приходько