ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3684/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Білд" (61068, м. Харків, просп. Московський, 118)
про стягнення 1838050,56 грн
за участю представників:

позивача - Міхно Л.О., самопредставництво

відповідача - Шевченко С.В., довіреність б/н від 11.01.2021

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Білд" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0026 площею 1,8662 га по просп. Московському, 118 у м. Харкові за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 у сумі 1838050,56 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у сумі 27570,76 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.11.2020 по справі № 922/3684/20 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.12.2020 об 11:30.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.12.2020 у справі № 922/3684/20 підготовче засідання відкладено на 19.01.2021 на 11:30.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.01.2021 відкладено підготовче засідання на 09.02.21 об 11:00.

04.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2873) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.02.2021 у справі № 922/3684/20 підготовче засідання відкладено на 16.02.2021 на 09:45.

11.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 3398) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

16.02.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів (вх. № 3787) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021 на 12:00.

01.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача (вх. №4877) додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2021 у справі № 922/3684/20 підготовче засідання відкладено на 16.03.2021 на 09:45.

Позивач у судове засідання 16.03.2021 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0026 площею 1,8662 га по просп. Московському, 118 у м. Харкові за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 у сумі 1838050,56 грн.

Відповідач у судове засідання 16.03.2021 з`явився, проти позову заперечив повністю з підстав, просив суд в задоволенні позову відмовити.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 16.03.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу № 1680 від 07.12.2015 за відповідачем - ТОВ "Техно-Білд" зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «АК-1» загальною площею 119,0 кв.м. по просп. Московському, 118 у м. Харкові, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.10.2020 № 228292299.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.10.2020 № 228292299 нежитлова будівля літ. «АК-1» загальною площею 119,0 кв. м. по просп. Московському, 118 у м. Харкові належить на праві власності ТОВ "Техно-Білд" (т.с. 1, а.с. 26, 53-54).

Згідно з Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 09.07.2020 вбачається, що за адресою: пр. Московський, 118, м. Харків знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :01:022:0026 площею 1,8662 га, що знаходиться у комунальній власності, цільове призначення: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Дата державної реєстрації земельної ділянки 22.10.2015, реєстрацію проведено на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 10.06.2015.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради проведено обстеження та складено акт б/н від 16.10.2020, яким встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер :01:022:0026 площею 1,8662 га, що розташована по пр. Московському, 118 у м. Харкові розташована нежитлова будівля літ. «АК-1» право власності на яку зареєстровано за ТОВ "Техно-Білд" (т.с.1, а.с. 47-48).

Обстеження здійснено з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2020 №НВ-020.

Інформація про зареєстровані за ТОВ "Техно-Білд" речові права на вказану земельну ділянку (право користування або право власності) відсутні.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Харківській області від 20.07.2020 №14896/9/20-40-04-03-17 ТОВ " Техно-Білд" за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 сплачено 5940,00 грн. земельного податку за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0026 по просп. Московському, 118 у м. Харкові.

На думку позивача, ТОВ "Техно-Білд", набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, у період з 01.01.2020 по 31.10.2020 використовувало земельну ділянку по пр. Московському, 118 у м. Харкові, кадастровий номер :01:022:0026 площею 1,3933 га, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав та, відповідно, не сплачує платежів за її використання, згідно із встановленим законодавчими актами розміром.

Разом з тим, з огляду на відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст.ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України, спірна земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.06.2018 у справі № 922/527/18 стягнуто з ТОВ «Техно-Білд» на користь Харківської міської ради 57183,30 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання у період з 01.10.2016 по 31.01.2018 земельної ділянки по просп. Московському, 118 у м. Харкові.

Позивач вказує, що ТОВ "Техно-Білд" у період з 01.01.2020 по 31.10.2020 не сплачував за користування земельною ділянкою по пр. Московському, 118 у м. Харкові плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у сумі 1838050,56 грн, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади м. Харкова і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Відповідач у своєму відзиві заявлений позов не визнає та заперечує проти його задоволення. На обґрунтування своїх заперечень зазначає про те, що частину площі розміром 119,00 кв.м. під будівлею літ. «АК-1» позивач використовувати не може, оскільки ця площа знаходиться під будівлею. З урахуванням необхідності доступу до будівлі загальна площа якою користується відповідач складає 135,00 кв.м., що встановлено рішенням Господарського суду Харківської області від 18.06.2018 року у справі №922/527/18.

Решта площі земельної ділянки є вільною від майна відповідача, доступ до неї вільний, що означає можливість позивача використовувати земельну ділянку на власний розсуд, у тому числі шляхом передачі її в оренду. Заперечення позивачем фактів, встановлених рішенням Господарського суду Харківської області від 18.06.2018 у справі №922/527/18 з посиланням на те, що у тій справі земельна ділянка була не сформована, суперечить витягу з державного земельного кадастру (том 1, а.с. 27), де зазначена дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.10.2015. Формування позивачем земельної ділянки певної площі не означає, що відповідач одразу стає її користувачем в межах визначених у кадастрі меж, оскільки позивач може сформувати земельну ділянку будь-якої площі навколо будівлі відповідача. Посилання Позивача на презумпцію цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, підтверджує позицію відповідача та факт користування відповідачем площі у 135,00 кв.м., встановлений рішенням Господарського суду Харківської області від 18.06.2018 року у справі №922/527/18.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122, 123,124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Суд зазначає, що відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті14 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 цього Кодексу власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом вказаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

При цьому, суд зазначає, що відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.

Навіть за умови правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, в обраний позивачем спосіб захисту відбувається відновлення справедливої рівноваги між правами та обов`язками сторін спору, встановлення якої ґрунтується на визначеній нормами земельного законодавства умові платності використання земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин у цій справі саме приписів статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Так, частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Згідно зі статтею 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Предметом позову у даній справі є стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі орендної плати, що становить 1838050,56 грн за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 без оформлення правовстановлюючих документів на неї, на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

З огляду на відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на спірну земельну ділянку, враховуючи зазначені вище норми, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником нежитлової будівлі літ. "АК-1" загальною площею 119,0 кв. м., що знаходиться у м. Харкові, пр. Московський, 118, на підставі договору купівлі продажу від 07.12.2015 № 1680.

Відповідач не заперечує факту володіння ним зазначеними майном.

Для правильного вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти об`єктом цивільних прав та обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування орендної плати за користування такою.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/391/18 від 11.02.2019.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

За приписами ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду, не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте з огляду на приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

З огляду на вищевказані законодавчі приписи, предметом доказування у даному спорі є, зокрема, обставини щодо земельної ділянки, площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача будівлі за договором купівлі - продажу.

Визначення земельної ділянки наведено в ч. 1 ст. 79 ЗК України, відповідно до положень якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено приписами ч. ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог ст. 77 ГПК України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Харківська міська рада, як позивач у даній справі, мала надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду, відповідно до ЗУ "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач визначає площу земельної ділянки (кадастровий номер :01:022:0026), якою, на думку останнього, безпідставно користується відповідач та відповідно здійснює розрахунок орендної плати, який підлягає стягненню з ТОВ "Техно-Білд" на підставі комплексного вивчення наявних матеріалів та акту обстеження земельної ділянки на місцевості за адресою: м. Харків, пр. Московський, 118 від 16.10.2020, а саме 1,8662 га.

Із наданого Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 09.07.2020 вбачається про присвоєння кадастрового номеру :01:022:0026, земельній ділянці площею 1,8662 га по пр. Московському, 118 у м. Харкові.

Разом з тим, рішенням Господарського суду Харківської області від 19.06.2018 року у справі №922/527/18 з ТОВ "Техно-Білд" на користь Харківської міської ради стягнуто 57183,30 грн за використання земельної ділянки по проспекту Московському, 118 у період з 01.10.2016 по 31.01.2018. Цим Рішенням, судом було встановлено:

- на підставі Договору купівлі-продажу від 07.12.2015 № 1680 за відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно Білд" зареєстровано право масності на нежитлову будівлю літ. "АК-1", загальною площею 119,0 кв. м, по пр. Московському, 118 ум. Харкові, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.02.2018 № 112767729;

- відповідно до інформаційної довідки, листа Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 28.08.2017 № 19-20-0.23, 08-1692/116-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 18.08.2017 № 5237/0/225-17, речові права відповідача на земельну ділянку по пр. Московському, 118 у м. Харкові не зареєстровані;

- враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням приписів ст.ст. 12, 80.83 Земельного кодексу України, земельна ділянка, площею 0,0135 га, по пр. Московському, 118 у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова;

- Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 05.02.2018 здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ТОВ "Техно - Білд" використовує земельну ділянку площею 0,0135 га, по пр. Московському. 118 ум. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "АК-1", право масності на яку зареєстровано за відповідачем;

- за результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки, визначення її меж, площі та конфігурації, а також встановлено, що відповідач, набувши право масності па об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми масності, належним чином не оформив правовідносин щодо користування земельною ділянкою.

Таким чином, під час розгляду справи № 922/527/18, судом було встановлено, що ТОВ "Техно-Білд" для користування та обслуговування нерухомого майна користується земельною ділянкою по пр. Московському, 118 у м. Харкові площею 0,0135 га.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в розумінні ст. 75 ГПК України не підлягає доведенню факт розміру земельної ділянки по пр. Московському, 118 у м. Харкові, якою користується ТОВ "Техно-Білд" для користування та обслуговування нерухомого майна .

Як визначено ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про внесення спірної земельної ділянки площею 0,0135 га по пр. Московському, 118 у м. Харкові до Державного земельного кадастру.

Позивачем не надано доказів того, що земельна ділянка загальною площею 0,0135 га по пр. Московському, 118 у м. Харкові, за користування якою позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти, була сформована, як об`єкт цивільного права протягом зазначеного періоду: 01.01.2020 по 31.10.2020.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що земельна ділянка, визначена в акті обстеження площею 0,0135 га, не сформована в натурі в розумінні ст. ст. 79, 79-1 ЗК України, у зв`язку з чим, вказана земельна ділянка, не є об`єктом цивільних прав.

Суд відхиляє доводи позивача, які зводяться до заперечень останнім фактів, встановлених рішенням Господарського суду Харківської області від 18.06.2018 у справі №922/527/18 з посиланням на те, що у справі №922/527/18 земельна ділянка була не сформована, оскільки вказане спростовуються наявним у матеріалах справи Витягом з державного земельного кадастру (т.с. 1, а. с. 27) з якого убачається, що дата державної реєстрації земельної ділянки - 22.10.2015.

Крім того, надані до позовної заяви докази на підтвердження займаної відповідачем площі земельної ділянки план-схема розміщення земельної ділянки та акт обстеження земельної ділянки, є недопустимим доказами, оскільки чинним законодавством не передбачено формування земельних ділянок на підставі таких документів, які не є документацією з землеустрою.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас, ані вказаною Інструкцією, ані ЗК України, не передбачено визначення площі земельної ділянок згідно актів обстеження, який, в якості доказів, додано до позовної заяви, у зв`язку з чим, суд вважає, що акт обстеження від 16.10.2020, не є належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір площі земельної ділянки - 0,0135 га по пр. Московському, 118 у м. Харкові, яку використовує відповідач та безпосередньо обставини щодо її фактичного використання відповідачем, що ставить під обґрунтований сумнів розрахунок розміру орендної плати, що збережений за її використання.

Також суд ставить під сумнів і сам акт обстеження ділянки, як належний доказ у справі, оскільки в акті обстеження земельної ділянки від 16.10.2020 зазначено, що здійснювалося обстеження саме земельної ділянки площею 1,8662 га з кадастровим номером :01:022:0026. Обстеженням встановлено, що на цій земельній ділянці розташована нежитлова будівля "АК-1" загальною площею 119,0 кв.м., що належить ТОВ "Техно-Білд". При цьому, акт обстеження не містить відомостей стосовно меж земельної ділянки, яку використовує відповідач та щодо її площі. До акту обстеження мали додаватися ситуаційна схема розміщення земельної ділянки на 1 аркуші та графічний матеріал на 1 аркуші, до суду натомість надано лише план- схему розміщення земельної ділянки на 1 аркуші та фото на 2-х аркушах.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено, що ТОВ "Техно-Білд" використовує по просп. Московському, 118, м. Харків земельну ділянку площею саме 1,8662 га.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 3 ЗУ "Про оренду землі", об`єктами оренди є - земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 ЗУ "Про оренду землі").

Частиною 1 ст. 13 ЗУ "Про оцінку земель", передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для проведення оцінки земель згідно ст. 15 ЗУ "Про оцінку земель", є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Крім того, суд звертає увагу, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 і ч. 3 ст. 23 ЗУ "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Крім того, за змістом ст. ст. 15, 20, 21 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" (який набрав чинності 01.01.2013) до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Тобто, нормативна грошова оцінка земель, є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Позаяк, для вирішення даного спору, встановленню підлягають обставини щодо площі спірної земельної ділянки, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, та нормативна грошова оцінка, яка є необхідною для визначення розміру позовних вимог та їх обґрунтованості.

Водночас, як вбачається розрахунок розміру плати за використання земельної ділянки комунальної власності здійснено виходячи з площі земельної ділянки 1,8662 га, нормативної грошової оцінки у розмірі 61466351,00 грн із застосуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 18662 кв. м., виходячи з базової вартості 1 кв. м. земель міста Харкова, з урахуванням наведених коефіцієнтів.

Так, до матеріалів справи додано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 18662 кв.м. кадастровий номер :01:022:0026.

Тобто, нормативну грошову оцінку земельної ділянки 135,00 кв.м., якою фактично користується відповідач, визначено з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 18662 кв. м. у розмірі 61466351,00 грн.

Проте в матеріалах справи відсутній витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0135 га.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що у розрахунку зазначено: "Виконав ОСОБА_1 , погодив Коваль Г.Ю.". Натомість, посади цих осіб та їх місце роботи не зазначено. Відповідно, неможливо встановити, яким органом насправді виконано розрахунки, наявність у осіб, які його виконали, відповідних повноважень.

Таким чином, у даному випадку, не містить правового обґрунтування не тільки вимога про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді саме орендної плати, а й розмір цих коштів.

У будь-якому випадку, розрахунок орендної плати має бути виконаний на підставі даних про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0135 га, якою фактично користується відповідач, яких до матеріалів справи не було надано.

Так, зі змісту ст. ст. 14, 288 ПК України вбачається, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Отже, земельна ділянка площею 0,0135 га під нерухомим майном не сформована, як об`єкт цивільних прав, в розумінні ст. 79-1 ЗК України, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів, у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка, як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав. Розрахунок нормативної грошової оцінки землі ґрунтується на припущеннях, оскільки будь-яких обставин, які б свідчили про те, що спірна земельна ділянка площею 0,0135 га є об`єктом права, належними і допустимими доказами позивачем доведено не було.

В даному випадку позивачем не доведено ні розміру земельної ділянки, яку використовує ТОВ "Техно-Білд", ні розміру безпідставно збережених коштів за використання спірної земельної ділянки, які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлений розмір земельної ділянки, яку використовує ТОВ "Техно-Білд", як і не доведено розмір безпідставно збережених коштів за використання спірної земельної ділянки, які підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку із чим, відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з ТОВ "Техно-Білд" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0026 площею 1,8662 га по просп. Московському, 118 у м. Харкові за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 в сумі 1838050,56 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення буде складено на протязі 10 днів з моменту проголошення його вступної та резолютивної частин.

Повне рішення складено "19" березня 2021 р.

Суддя Є.М. Жиляєв