ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021м. ДніпроСправа № 904/84/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Безрідної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АСОЦІАЦІЯ ДИТЯЧОГО ХАРЧУВАННЯ"

про стягнення 52843,25грн., з яких 46090,63грн. основної заборгованості; 3850,95грн. пені; 1188,63грн. трьох процентів річних; 1713,04грн. інфляційних втрат (договір суборенди №104/15 від 20.04.2015)

Представники:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: не з`явився.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 22.12.2020 за вих.№б/н до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АСОЦІАЦІЯ ДИТЯЧОГО ХАРЧУВАННЯ" (далі - відповідач) про стягнення 52843,25грн., з яких 46090,63грн. основної заборгованості; 3850,95грн. пені; 1188,63грн. трьох процентів річних; 1713,04грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані на підставі договору суборенди №104/15 від 20.04.2015.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/84/21 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021.

Ухвалою від 11.01.2021 позовну заяву від 22.12.2020 за вих.№б/н залишено без руху. Рекомендовано позивачу протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом подачі до суду належних доказів, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 2102,00грн. 26.01.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 22.01.2021 за вих.№б/н разом з платіжним дорученням №2010XS4NG8 від 22.01.2021 на суму 2270,00грн. Ухвалою від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 02.03.2021.

10.02.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 10.02.2021 за вих.№1002/1 про розгляд справи №904/84/21 в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін в якому просить суд прийняти клопотання до розгляду та розгляд справи №904/84/21 проводити в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін. Ухвалою від 15.02.2021 призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.03.2021.

25.02.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 25.02.2021 за вих.№2502/1 в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Оглянувши відзив від 25.02.2021 за вих.№2502/1, господарський суд констатує його направлення на адресу позивача і доходить висновку про його прийняття до розгляду.

22.03.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 22.03.2021 за вих.№2203/1 про застосування позовної давності у якому просить суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені.

25.03.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 25.03.2021 за вих.№б/н у якій просить суд розглянути справу за відсутності представника.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Аналізуючи фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що неучасть представника відповідача у судовому засіданні не перешкоджає провадженню у справі. Крім цього, господарський суд наголошує, що явка в судове засідання повноважних представників учасників справи визнана НЕ обов`язковою, а неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судове засідання, яке відбулося 25.03.2021, сторони не забезпечили явку представників.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.03.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.03.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено повний текст рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між сторонами укладено договір суборенди від 20.04.2015 №104/15 (далі - договір), за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування устаткування (далі - устаткування).

Факт передачі устаткування в суборенду підтверджується Актом прийому-передачі від 01.11.2015, підписаним позивачем та відповідачем. Позивач наголосив, що устаткування передано у справному стані.

05.12.2019 позивач отримав повідомлення відповідача від 29.11.2019 про розірвання договору. Крім цього, відповідач вказав, що устаткування є несправним, а позивач, нібито, відмовив в усуненні несправностей.

Всупереч домовленостей, викладених у пункті 5.1 договору, позивач вказав, що протягом дії договору жодного повідомлення про несправність устаткування не отримував. Проте, відповідач інформував позивача про свій намір придбати запасні частини, що підтверджується листом від 09.01.2020 за вих.№0901/2.

В обґрунтування позиції про справність устаткування переданого в суборенду позивач посилається на акт прийому-передачі устаткування від 20.02.2020 (повернення устаткування з суборенди), у якому зазначено, що устаткування повернуто у повному обсязі і в задовільному стані.

Проте, позивач наголосив, що дію договору суборенди припинено 20.02.2020 відповідно до додаткової угоди №4.

05.03.2020 листом за вих.№0503/2 відповідач направив позивачу заперечення щодо надання послуг (виконання робіт) за договором у період за грудень 2019 року; січень - лютий 2020 року.

Позивач стверджує, що заборгованість відповідача за період грудень 2019 року; січень - лютий 2020 року складає 46090,63грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 17.01.2020 по 17.09.2020 на загальну суму 3850,95грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 17.01.2020 по 22.12.2020 на загальну суму 1188,63грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з лютого 2020 року по листопад 2020 року на загальну суму 1713,04грн.

Первісну передачу устаткування у володіння та користування позивача здійснено за договором оренди від 03.01.2007 №1/2007 (далі - договір оренди №1/2007), укладеним між позивачем та юридичною особою за законодавством Німечинни Silgan White Cap Deutschland GmbH.

У зв`язку з реорганізацією юридичної особи за законодавством Німечинни Silgan White Cap Deutschland GmbH у юридичну особу за законодавством Німеччини Silgan Closures GmbH, 01.02.2017 строк дії договору оренди припинено Доповненням №33.

Крім цього, укладено договір оренди від 01.02.2017 №1/2017 (далі - договір оренди №1/2017), за умовами якого устаткування передано позивачу для подальшої передачі у користування третім особам.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач не погоджується з позицією позивача та наголошує, що звернувся до позивача з листом від 02.10.2018 за вих.№02/10 у якому вказав про замовлення запасних частин до укупорювального автомату SWC 60, №045126006 для заміни тих, що вийшли з ладу, проте позивач не виконав зобов`язання за договором та не поставив запчастини. Через неможливість використовувати устаткування укладений між сторонами договір було розірвано.

СТРОК ДЛЯ ПОДАЧІ ВІДПОВІДІ НА ВІДЗИВ.

Відзив позивач отримав 02.03.2021, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Позивачу в ухвалі від 01.02.2021 роз`яснено, що відповідно до статті 184 Господарського процесуального кодексу України він має право надати відповідь на відзив, яка має відповідати вимогам статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

В ухвалі від 01.02.2021 визначено строк для подачі відповіді на відзив протягом трьох днів від дати отримання відзиву.

Отже, визначений господарським судом строк для подачі відповіді на відзив тривав по 05.03.2021.

ДОВОДИ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Відповідь на відзив не надійшла.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладання договору. 2. Природа договору. 3. Факт користування майном. 4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості. 5. Правомірність нарахування пені. 6. Питання застосування позовної давності. 7. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

20.04.2015 між позивачем (далі - позивач, орендар) та відповідачем (далі - відповідач, суборендар) укладено договір суборенди №104/15 (далі - договір).

Предмет договору. Орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування (оренду) таке устаткування: 1) укупорювальний автомат для склобанок, тип SWC 200, б/в, заводський номер 045113124, у кількості 1 штуки; 2) пристрій для подачі кришок, тип SWC 6R17, б/н, заводський номер 045131075, у кількості 1 шт (пункт 1.1 договору).

Ціна договору врегульована розділом 3. Плата за оренду та порядок розрахунку.

Строк. Цей договір укладено строком на три роки та вступає в силу з моменту його підписання сторонами (пункт 6.4 договору). Додатковою угодою №3 від 19.04.2018 продовжено строк дії договору до 20.04.2021, а додатковою угодою №4 від 15.01.2020 сторони дійшли згоди припинити строк дії договору з 20.02.2020.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір діяв до 20.02.2020, укладений належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України). Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Первісну передачу устаткування у володіння та користування позивача здійснено за договором оренди від 03.01.2007 №1/2007 (далі - договір оренди №1/2007), укладеним між позивачем та юридичною особою за законодавством Німечинни Silgan White Cap Deutschland GmbH. У зв`язку з реорганізацією юридичної особи за законодавством Німечинни Silgan White Cap Deutschland GmbH у юридичну особу за законодавством Німеччини Silgan Closures GmbH, 01.02.2017 строк дії договору оренди припинено Доповненням №33. Крім цього, укладено договір оренди від 01.02.2017 №1/2017 (далі - договір оренди №1/2017), за умовами якого устаткування передано позивачу для подальшої передачі у користування третім особам.

В силу статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором піднайму.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору піднайму, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спірні у даній справі зобов`язання мають бути виконані з урахуванням, в тому числі, положень статей 759, 762, 774 Цивільного кодексу України, згідно з якими за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлене договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором.

3. Факт користування майном.

Частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Аналізуючи фактичні обставини справи, господарський суд встановив, що позивач мав права з передачі устаткування третім особам, що закріплено договорами оренди №1/2007 та №1/2017.

Пунктом 6.2 договору узгоджено, що факт передачі обладнання в оренду та повернення обладнання з оренди оформляється актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

Передача обладнання від позивача до відповідача підтверджується Актом від 01.11.2015 прийому-передачі обладнання до договору суборенди №104/15 від 20.04.2015 (далі - Акт від 01.11.2015). Крім цього, в Акті від 01.11.2015 вказано, що обладнання передав в повному обсязі і задовільному стані. Сторони претензій одна до одної не мають.

Додатковою угодою №4 від 15.01.2020 сторони дійшли згоди припинити строк дії договору достроково за домовленістю сторін з 20.02.2020.

Повернення обладнання з оренди підтверджується Актом від 20.02.2020 прийому-передачі устаткування до договору суборенди №104/15 від 20.04.2015 (далі - Акт від 20.02.2020). Крім цього, в Акті від 01.11.2015 вказано, що обладнання передав в повному обсязі і задовільному стані. Сторони претензій одна до одної не мають.

Таким чином, господарський суд визнає вставленим факт користування відповідачем обладнанням наданим позивачем в суборенду у період з 01.11.2015 по 20.02.2020.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 3, 4, 5).

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Сторони, згідно пункту 3.1 договору, визначають плату за оренду обладнання за кожний повний місяць оренди в розмірі 12069,03грн., крім того НДС 20% - 2413,80грн., всього 14482,83грн., що на дату підписання договору складає 636,00 євро. Орендна плата змінюється в залежності від зміни встановленого НБУ офіційного курсу гривні до євро та розраховується виходячи з такого: орендна плата з урахуванням НДС 20% за кожний повний місяць оренди складає суму в гривнях, еквівалентну грошовій сумі 636,00євро за офіційним курсом гривні по відношенню до євро, встановленого НБУ в останній робочий день поточного (розрахункового) місяця.

Позивач заявив до стягнення з відповідача вимогу зі сплати орендної плати за період з грудня 2019 року, січня - лютого 2020 року у загальному розмірі 46090,63грн., з яких за грудень 2019 року - 16804,39грн.; за січень 2020 року - 17474,16грн. та за 20 днів лютого 2020 року - 11812,08грн.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку позивача передати відповідачу в користування предмет оренди за актом приймання-передачі відповідає обов`язок своєчасно і у повному обсязі сплачувати плату за використання предмета оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта з оренди.

У пункті 3.7 договору плата за оренду перераховується суборендарем щомісячно протягом перших 10 (десяти) банківських днів наступного за розрахунковим місяцем.

Строк оплати за період з грудня 2019 року, січня - лютого 2020 року є таким, що настав.

Перевіривши правильність нарахування орендної плати, господарський суд порушень не знайшов.

Докази часткового погашення орендної плати за спірний період не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 46090,63грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Твердження відповідача про несправність обладнання спростовуються Актом від 20.02.2020 в якому вказано, що обладнання передано в повному обсязі і задовільному стані. Сторони претензій одна до одної не мають. Крім того, як зазначає відповідач, несправність обладнання була причиною розірвання договору, проте додаткова угода №4 про дострокове припинення дії договору з 20.02.2020 підписана 15.01.2020, а отже більше, ніж за місяць до припинення правовідносин сторін.

5. Правомірність нарахування пені.

Пенею, за визначенням статті 549 Цивільного кодексу України, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони у пункті 8.3 договору узгодили, що у випадку порушення строків внесення плати за оренду, вказаних у пункті 3.7 договору, суборендар сплачує орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день такої прострочки.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 17.01.2020 по 17.09.2020 на загальну суму 3850,95грн.

Відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою.

6. Питання застосування позовної давності.

Цивільним кодексом України закріплено, що:

- позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України);

- загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України);

- для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України.

Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Господарський суд встановив, що пеня нараховується позивачем починаючи з 17.01.2020, а позовна заява подана до господарського суду 31.12.2020, а отже строк позовної давності на момент подачі позовної заяви до суду є таким, що не сплив, а тому вимога про стягнення пені у розмірі 3850,95грн. визнається такою, що підлягає задоволенню.

7. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 17.01.2020 по 22.12.2020 на загальну суму 1188,63грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з лютого 2020 року по листопад 2020 року на загальну суму 1713,04грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача у розмірі 2102,00грн., беручи до уваги, що позов подано до суду у 2020 році, про що свідчить відмітка штампу пошти на конверті у якому позовну заяву отримано господарським судом.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА" (Україна, 04074, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛУГОВА, будинок 9; Ідентифікаційний код 30265165) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АСОЦІАЦІЯ ДИТЯЧОГО ХАРЧУВАННЯ" (Україна, 49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОВУЛОК АРХІТЕКТУРНИЙ, будинок 5; Ідентифікаційний код 30394678) про стягнення 52843,25грн., з яких 46090,63грн. основної заборгованості; 3850,95грн. пені; 1188,63грн. трьох процентів річних; 1713,04грн. інфляційних втрат (договір суборенди №104/15 від 20.04.2015) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АСОЦІАЦІЯ ДИТЯЧОГО ХАРЧУВАННЯ" (Україна, 49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОВУЛОК АРХІТЕКТУРНИЙ, будинок 5; Ідентифікаційний код 30394678) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛГАН УАЙТ КЕП УКРАЇНА" (Україна, 04074, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛУГОВА, будинок 9; Ідентифікаційний код 30265165) 46090,63грн. (сорок шість тисяч дев`яносто грн. 63 коп.) основної заборгованості; 3850,95грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят грн. 95 коп.) пені; 1188,63грн. (одна тисяча сто вісімдесят вісім грн. 63 коп.) трьох процентів річних; 1713,04грн. (одна тисяча сімсот тринадцять грн. 04 коп.) інфляційних втрат; 2102,00грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання та складення повного судового рішення - 25.03.2021.

Суддя І.В. Петренко