РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.03.2021Справа № 910/184/21

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 4118,27 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» 4118,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №921а9к2 від 03.10.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9861786, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/184/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/184/21 отримана відповідачем 27.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №164.

02.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що спеціальним законом для тих правовідносин, що виникли між сторонами у даній справи, - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений імперативний обов`язок страховика (за полісом ОСЦПВ) здійснювати виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (в тому числі його правонаступника в порядку суброгації), у розмірі, визначеному на основі встановлених законодавством документів про оцінку (звіт, висновок експерта). Відтак, за твердженням відповідача, надані позивачем копії рахунку №Р_СчТ00019 від 02.03.2020 та ремонтної калькуляції №1.003.20.0 від 02.03.2020 жодною мірою не підтверджують проведення оцінки майна, а тому не можуть бути підставою для здійснення виплати страхового відшкодування з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант».

22.02.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

01.03.2021 від відповідача надійшли заперечення.

Третя особа пояснень щодо позову не надала, своїм правом не скористалася.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.10.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №921а9к2 (надалі - Договір), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме автомобілем Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

01.03.2020 приблизно о 09 год 50 хв у місті Києві по пр-ту С.Бандери, 16, сталася ДТП, а саме: ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , залежно від швидкості руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м.Києва від 30.04.2020 у справі №756/3767/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхових актів №ARX2546464 від 04.03.2020 та №ARX2577614 від 19.06.2020, у відповідності до розрахунків суми страхового відшкодування, визначених вказаними актами, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП у загальному розмірі 9984,74 грн шляхом перерахування коштів у сумі 4804,74 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - Фізичної особи-підприємця Родівілова Михайла Валентиновича (платіжне доручення №649511 від 05.03.2020) та перерахування коштів у сумі 5180,00 грн на рахунок страхувальника (платіжне доручення №679741 від 22.06.2020).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 9984,74 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Оболонського районного суду м.Києва від 30.04.2020 у справі №756/3767/20 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9861786.

Вказаним договором (полісом) № АМ/9861786 передбачено, що франшиза становить 0 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 100000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до рахунку №Р_СчТ00019 від 02.03.2020, виставленого Фізичною особою-підприємцем Родівіловим Михайлом Валентиновичем, та ремонтної калькуляції №1.003.20.0 від 02.03.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП становить 9984,74 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що на замовлення Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» судовим експертом Урусовим С.В. було виконано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №21-D/75/6, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , складає 6469,77 грн, в тому числі ПДВ на вартість матеріалів та складових в розмірі 603,30 грн. Відтак, за твердженням відповідача, з урахуванням положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за спірним страховим випадком відповідач зобов`язаний був сплатити (та фактично сплатив) 5866,47 грн.

Однак, суд зазначає, що звіт є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Відтак, з огляду на те, що відповідач належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не спростував того факту, що наведені у калькуляції №1.003.20.0 від 02.03.2020 до рахунку №Р_СчТ00019 роботи та використані матеріали необхідні саме для відновлення транспортного засобу Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, що сталася 01.03.2020, суд дійшов висновку, що при визначенні належної до виплати суми страхового відшкодування за спірним страховим випадком слід виходити із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, наведеній у рахунку №Р_СчТ00019 (а не у висновку №21-D/75/6, як зазначає відповідач).

Аналогічна правова позиція стосовно того, що при здійсненні розрахунку належної до виплати суми страхового відшкодування (на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») слід виходити саме з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, вказаної в рахунку, виставленому СТО, яким здійснено ремонт автомобіля, наведена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17.

При цьому, суд враховує, що страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, відповідно до п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що даний автомобіль є 2019 року випуску, тобто строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищує 7 років.

Відтак, враховуючи, що доказів існування обставин, зазначених у п.7.39 Методики, матеріали справи не містять, значення коефіцієнта фізичного зносу в даному випадку приймається судом таким, що дорівнює 0. Наведене підтверджується також і висновком експертного автотоварознавчого дослідження №21-D/75/6 від 10.09.2020, на який посилається відповідач.

Доводи відповідача про необхідність зменшення суми відшкодування на суму ПДВ судом відхиляються, оскільки зі змісту рахунку №Р_СчТ00019 від 02.03.2020 та калькуляції №1.003.20.0 від 02.03.2020 вбачається, що вартість відновлювального ремонту розрахована без ПДВ.

Отже, з урахуванням визначених полісом № АМ/9861786 розмірів лімітів відповідальності та франшизи, розміру шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, по спірному страховому випадку відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 9984,74 грн.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем виплачено на користь позивача страхове відшкодування лише у сумі 5866,47 грн.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем обставин, повідомлених позивачем не спростовано, доказів сплати решти належної до виплати суми страхового відшкодування - у розмірі 4118,27 грн не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4118,27 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м.Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 4118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) грн 27 коп. та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова