ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 березня 2021 року Справа № 903/423/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про стягнення 59 815 грн. 62 коп.

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Легерко В. Б.

Представники:

від стягувача: н/з;

від боржника: Запуговиченко О.В., представник;

від ВДВС: н/з;

Суть скарги: 10.03.2021 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (стягувач по виконавчому провадженню) звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 23.02.2021 з виконання наказу Господарського суду Волинської області від 06.10.2020 № 903/423/20; визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зупинення вчинення виконавчих дій від 23.02.2021 з виконання наказу Господарського суду Волинської області від 06.10.2020 № 903/423/20; зобов`язати державного виконавця усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду.

В обґрунтування скарги посилається на те, що при винесені оскаржуваної постанови порушено норми п. 10 ч. 1, ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та норми Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII (надалі - Закон № 1730).

Постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 23.02.2021 отримана скаржником 01.03.2021, що підтверджується відміткою товариства на постанові та супровідному листі відділу примусового виконання рішень. Протилежного учасниками не доведено. Скарга подана 04.03.2021 в межах встановленого ст. 391 ГПК України строку, що підтверджується фіскальними чеками, накладними Укрпошти на відправку кореспонденції. Зазначене узгоджується з нормативами строків пересилання поштової кореспонденції.

Згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" встановлено такі нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (в тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя)- Д+3, пріоритетної - Д+1;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції вищезазначені нормативні строки пересилання збільшуються на 1 день.

Супровідний лист відділу примусового виконання рішень датований 23 лютого 2021 року. 28.02.2021 - вихідний.

Ухвалою суду від 12.03.2020 розгляд скарги призначено у судовому засіданні 22.03.2021 об 14 год. 30 хв. Запропоновано сторонам до 18.02.2020 подати суду пояснення по суті скарги.

Ухвалу суду від 12.03.2021 ДКП "Луцьктепло" отримало 16.03.2021, ВПВР МРУ МЮ отримав 17.03.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №№ 200, 219. Скаржник ухвалу суду отримав 12.03.2021 на електрону пошту.

У судове засідання 22.03.2021 представники скаржника та ВПВР не з`явились, причини неявки не повідомили.

Представник боржника у судовому засіданні 22.03.2021 скаргу не заперечив.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши надані сторонами докази на обґрунтування своїх доводів та заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Рішенням господарського суду від 08.09.2020 стягнуто з Державного комунального підприємства "Луцьктепло" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 44166,31 грн, з них 29688,49 грн основного боргу, 4788,94 грн пені, 3181,98 грн відсотків річних, 6506,90 грн інфляційних втрат, а також 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення суду від 08.09.2020 видано наказ № 903/423/20-1 від 06.10.2020.

11.01.2021 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64078944.

22.01.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 64078944.

23.02.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по наказу № 903/423/20-1 від 23.02.2021 на суму 29 688 грн. 49 коп. основного боргу, 4 788 грн. 94 коп. пені, 3 181 грн. 98 коп. 3% річних, 6 506 грн. 90 коп. інфляції та 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору з посиланням на п. 10 ч.1 ст. 34 та ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому пунктом 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Частиною 4 ст. 34 вказаного вище Закону передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Стаття 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" містить визначення термінів. Так, реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр) - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

На підставі наказу Мінрегіону від 27.06.2017 № 160 ДКП "Луцьктепло" включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", що підтверджується додатком (№ 7 у додатку), до вказаного наказу, який містить перелік суб`єктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Як свідчать матеріали справи, а саме рішення Господарського суду Волинської області від 08.09.2020, наказ суду від 06.10.2020 виданий на примусове виконання рішення, стягувачем є ПАТ "Нафтогаз України", боржником - ДКП "Луцьктепло", яке включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Згідно рішення борг виник за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року, тобто по рішенню не стягується заборгованість за спожитий природний газ, яка виникла до 01.07.2016.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України Про виконавче провадження).

Частиною 1 ст. 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд вважає, що стягувач та боржник відповідають критеріям, визначеним п. 10 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та Закону № 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», щодо віднесення їх до підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, однак, як слідує з матеріалів справи, за наказом суду стягненню підлягає заборгованість, яка не є заборгованістю в розумінні ст. 5 Закону № 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тому підстав для зупинення вчинення виконавчих дій згідно п. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" не було, отже скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання державного виконавця усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду:

Спір виник щодо постанови про зупинення виконавчих дій, яка визнається судом не правомірною, що не потребує додаткових дій державного виконавця.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у скарзі, поданій в порядку ст. 339-340 ГПК України, може бути заявлено вимогу про зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) лише в разі, якщо цей державний виконавець ухиляється від їх виконання без достатніх підстав з зазначенням, які саме певні дії має бути вчинено.

Щодо вжиття всіх заходів для фактичного повного виконання рішення суду, то зазначені дії виконавець зобов`язаний вчинити відповідно до приписів Закону, що не потребує винесення судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.01.2019 у справі № 08/130-07.

Зважаючи на те, що скарга в цій частині вказаним вимогам не відповідає, за змістом скарги заявлено вимогу про зобов`язання державного виконавця усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду у даній справі без визначення конкретних дій, які мають бути вчинені та надання до суду доказів ухилення державного виконавця від їх вчинення, суд вважає необхідним в задоволенні скарги в цій частині відмовити.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", статтями 234, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 23.02.2021 з виконання наказу Господарського суду Волинської області від 06.10.2020 № 903/423/20-1.

3. Визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зупинення вчинення виконавчих дій від 23.02.2021 з виконання наказу Господарського суду Волинської області від 06.10.2020 № 903/423/20-1.

4. В задоволенні скарги в частині зобов`язання державного виконавця усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 22.03.2021.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук