ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року Справа № 915/1260/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

до відповідача Приватного підприємства Дикий Сад, пр. Центральний, 52, кв. 4, м. Миколаїв, 54029 ()

про врегулювання розбіжностей за договором.

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Заливчий Я.В., згідно довіреності

встановив:

12.10.2020 Акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Приватного підприємства Дикий Сад, в якій просить суд врегулювати розбіжності за договором з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ Миколаївобленерго від 01.09.2019 № 02/118 та викласти пункти 2,1, та Додаток № 2 до договору доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ Миколаївобленерго від 01.09.2020 № 02/118 в редакції АТ Миколаївобленерго, викладеній в позовній заяві.

Позовні вимоги обгрунтовано посиланням ст.ст. 6, 11 ЦК України, ст.ст. 20, 179, 181, 184 ГК України та мотивовано тим, що при укладенні договору №02/118 від 01.09.2020 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» неврегульовані розбіжності при щодо пункту 2.1. договору та Додатку №2 до договору, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом про викладення вказаних пунктів у своїй редакції.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2020, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1260/20 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 16.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 09.11.2020, встановлено сторонам процесуальні строки для подання суду заяв по суті справи.

09.11.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатність головуючого у справі судді.

10.11.2020 відповідачем подано до господарського суду відзив на позовну заяву, яким відповідач просить суд:

- витребувати у позивача копію наказу ПАТ «Миколаївобленерго» №1112 від 18.12.2017, а також обгрунтований розрахунок середнього показника планових витрат на експлуатацію 1 км ПЛ за період від 01.05.2019 по 01.05.2020;

- відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі;

- судові витрати покласти на позивача.

Заперечення відповідача обгрунтовано посиланням на норми ч.4, 7 ст. 179, ч. 5 ст. 181, ч. 3 ст. 184, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 191 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення», ст. 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», п. 21 Правил надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, затверджених постановою КМУ №853 від 18.07.2018, п.5, 6 розділу ІІІ, п.1, 7 розділу IV Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затверджену наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 622 від 10.12.2018, п. 1.5., 3.1. та 3.2. Порядку розподілу активів, витрат та доходів між видами діяльності ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, затверджений постановою НКРЕ №1031 від 26.07.2013 та мотивовано наступним:

1) позивач протягом встановленого строку після отримання листа відповідача №1809-02 від 18.09.2020 не вжив жодних заходів щодо врегулювання розбіжностей, зокрема не звертався до відповідача за роз`ясненнями щодо розрахунку запропонованої ціни договору, хоча в позові зазначає, що цей розрахунок йому не зрозумілий. Посилання позивача на ненадання відповіді на складений ним протокол узгодження розбіжностей є безпідставним;

2) запропонований позивачем проєкт Договору складено із численними відступами від змісту типового договору, що виключає можливість врегулювання судом розбіжностей шляхом визнання Договору №02/118 від 01.09.2020 украденим на умовах та за змістом, які суперечать типовим, встановленим КМУ;

3) відповідач звертався до позивача із вимогою про надання відповідного розрахунку, але в наданні розрахунку відповідачу було відмовлено з посиланням на зміст п. 5 розділу ІІІ Методики, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», порушує встановлений ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» принцип економічної обгрунтованості державно регульованих цін та не виключає необхідності виконати вимоги п.7 розділу IV і п. 6 розділу ІІІ Методики, оскільки саме позивач має довести наявність в нього додаткових витрат, пов`язаних із наданим доступом.

Як вважає відповідач, порушення позивачем порядку визначення розміру щомісячної плати за Договором є наслідком недобросовісної поведінки позивача в частині припинення обліку витрат на утримання елементів інфраструктури.

З метою підтвердження обсягів витрат позивача при наданні доступу до інфраструктури електроенергетики, відповідач просить суд витребувати у позивача копію наказу №1112 від 18.12.2017 та обгрунтований розрахунок середнього показника планових витрат на експлуатацію 1 км ПЛ за період з 01.05.2019 по 01.05.2020.

Ухвалою суду від 16.11.2020 підготовче засідання у справі призначено на 02.12.2020. Судом також постановлено задовольнити клопотання відповідача про витребування доказів, витребувати у АТ «Миколаївобленерго» належним чином засвідчену копію наказу ПАТ «Миколаївобленерго» №1112 від 18.12.2017 та обгрунтований розрахунок середнього показника планових витрат на експлуатацію 1 км ПЛ за період з 01.05.2019 по 01.05.2020.

17.11.2020 позивачем подано до суду відповідь на відзив, якою позивач зазначає наступне:

- процедура укладання договору від 01.07.2020 №02/118 відбувалась з дотриманням норм діючого законодавства України;

- твердження відповідача про невідповідність наданого позивачем договору з доступу елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики від 01.09.2020 №02/118 вимогам типового договору є помилковими та не відповідають діючому законодавству України про доступ до об`єктів електроенергетики;

- відповідно до затвердженого Положення про облікову політику у АТ «Миколаївобленерго» окремий облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики не ведеться;

- пунктом 2 часини 7 статті 17 закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць.

Отже, граничний розмір плати за одну опору лінії електропередач на місяць для замовника у 2020 році має становити 14,17 грн з ПДВ, виходячи із розрахунку: 4723 грн х 0,3%=14,17 грн з 20% ПДВ, а без ПДВ 11,81 грн.

Позивач вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими.

02.12.2020 відповідачем подано пояснення по справі стосовно обліку витрат на утримання елементів інфраструктури.

Зокрема, посилаючись на норми п.7.18, 7.19 Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №1175 від 05.10.2018, розпорядження НКРЕ України №143-р від 27.11.2008, ч. 6 ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 1.5, 3.1, 3.2 Порядку розподілу активів, витрат та доходів між видами діяльності ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, затверджений постановою НКРЕ №1031 від 26.07.2013 відповідач зазначає, що чинним законодавством передбачено обов`язок позивача вести облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, а тому застосування вимог п.5 розділу ІІІ Методики в даному випадку є безпідставним.

Відповідач стверджує, що позивач у даному випадку не може доводити наявність у нього додаткових витрат, пов`язаних з наданим доступом, оскільки за його власним твердженням він їх навіть не обліковує.

02.12.2020 року розгляд справи по суті не відбувся у зв`язку із знеструмленням електромережі суду та з іншими умовами, що вплинули на безперебійність та функціонування автоматизованої системи документообігу суду, про що свідчить акт Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020.

Ухвалою суду від 02.12.2020 підготовче засідання у справі призначено на 07.12.2020.

07.12.2020 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладення розгляду справи на 12.01.2021 о 10:20 год.

17.12.2020 позивачем подано до суду пояснення по справі.

Так, посилаючись на п.5 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ч. 7 ст. 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», п. 8.1. постанови НКРЕКП від 05.10.2018 №1175 «Про затвердження Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії», п. 5 розділу ІІІ Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затверджену наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 622 від 10.12.2018, Положення про організацію внутрішньогосподарського (управлінського) бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ «Миколаївобленерго», затвердженого наказом товариства від 23.05.2014 №446 позивач зазначає, що на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства України АТ «Миколаївобленерго» не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики та не веде окремого розрахунку середнього показника планових витрат на експлуатацію 1 км ПЛ. Чинне законодавство України не зобов`язує АТ «Миколаївобленерго» вести окремий облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики та розраховувати вартість доступу до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики на підставі цього обліку.

Крім того, позивачем повідомлено суду про неможливість надати суду обгрунтований розрахунок середнього показника планових витрат на експлуатацію 1 км ПЛ за період з 01.05.2019 по 01.05.2020.

12.01.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №915/1260/20 та призначення розгляду справи по суті на 09.02.2021 о 10:30 год.

09.02.2021 відповідачем подано до суду пояснення стосовно ведення обліку витрат позивачем.

Відповідач зазначає, що позивач не навів конкретного пункту та розділу Положення, не надав копії Положення на обгрунтування свого твердження.

На думку відповідача, правом ведення спрощеного бухгалтерського обліку, в силу п. 44.2 ст. 44 та п.296.1 ст. 296 ПК України наділені юридичні особи платники єдиного податку третьої групи. Саме на власників інфраструктури, які використовують спрощену систему оподаткування, поширюються вимоги пункту 5 розділу ІІІ Методики. Само по собі декларування позивачем відсутності окремого обліку певних витрат, не обгрунтоване нормами права та не відображене в розпорядчих документах щодо облікової політики, не робить позивача суб`єктом спрощеної системи оподаткування.

Відповідач вважає, що посилання позивача на зміст п. 8.1. Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 1175 від 05.10.2018 не може братися до уваги, оскільки в пункті йдеться про порядок формування тарифу на послуги з розподілу, а не про організацію первинного бухгалтерського обліку витрат.

Натомість пунктом 7.4. цієї ж постанови НКРЕКП №1175 від 05.10.2018 встановлено обов`язок ліцензіата обґрунтовано розподілити витрати між ліцензованими та іншими видами господарської діяльності. Крім цього, обов`язок по веденню обліку витрат прямо передбачено пунктами 7.17. та 7.18. постанови НКРЕКП № 1175 від 05.10.2018.

Крім цього, розпорядженням НКРЕ України № 143-р від 27.11.2008 безпосередньо для позивача встановлено вимоги щодо ведення бухгалтерського обліку інших, крім ліцензованих, видів діяльності, зокрема ремонту повітряних ліній електропередач.

Як зазначає відповідач, вказане дозволяє дійти висновку, що позивач повинен вести та веде бухгалтерський облік усіх витрат, але, маючи необхідні дані, відмовляється здійснити розрахунок, та намагається у будь-який спосіб уникнути розкриття дійсного розміру витрат з метою необгрунтованого збільшення розміру періодичної плати у відносинах із відповідачем та іншими провайдерами.

Стосовно фактичного розміру витрат відповідач пояснює, що чинна Методика дозволяє зробити розрахунок за наявності відомостей про:

загальний річний розмір конкретного виду витрат за переліком (додаток № 2 до Методики);

загальну довжину повітряних ліній електропередач;

середню кількість опор на 1 км повітряних ліній напругою 0,4-10 кВ.

Ці відомості дозволять визначити розмір планових витрат на утримання 1 км повітряних ліній (шляхом поділу річних планових витрат, в т.ч. витрат машин та загальновиробничих витрат, на загальну довжину повітряних ліній електропередач) та визначити розмір витрат на 1 опору (шляхом поділу витрат на утримання 1 км ліній на середню кількість опор на 1 км) з подальшим застосуванням відповідних коефіцієнтів.

Розрахунок періодичної плати за договором згідно з Методикою має здійснюватися у наступному порядку:

Визначення загального розміру витрат на експлуатацію 1 км повітряних ліній по статтях, перелік яких наведених в додатку № 2 (п. 5 р. IV Методики).

Визначення річних витрат на експлуатацію 1 опори (п. 3 р. IV Методики).

Визначення додаткових річних витрат шляхом помноження річних витрат (на 1 опору) на коефіцієнт ускладнення 0,05 або 0,03 та коефіцієнт зниження 0,9 або 1 (п. 10 р. IV Методики).

Визначення щомісячної плати за доступ шляхом поділу річних додаткових витрат на 12 та додавання суми ПДВ (п. 11 р. IV Методики).

Як вбачається з наведеного порядку наявність даних щодо певного виду витрат, загальної довжини ліній та середньої кількості опор дозволяють визначити належний розмір плати за договором, але відмова Позивача у наданні цих відомостей позбавляє відповідача та суд можливості це зробити.

За розрахунком відповідача, щомісячна плата за доступ до 1 опори складає 6,56 грн., в т.ч. ПДВ. 65,6 грн /12 місяців = 5,47грн; 5,47 + 20% ПДВ = 6,56 грн.

Відповідач наголошує, що цей розрахунок є орієнтовним, зробленим виходячи з загального розміру витрат позивача за усіма видами господарської діяльності у 2019 році. Тобто реальна вартість доступу відповідача до інфраструктури позивача буде ще меншою. Незважаючи на це розмір плати за доступ до елементів інфраструктури у 2019 році для відповідача складала 7,82 грн.

За таких обставин майже 2-кратне підвищення цього розміру у 2020 році, про яке просить позивач, на думку відповідача, не може вважатися правомірним та обґрунтованим.

09.02.2021 судом оголошено перерву у судовому засідання до 09.03.2021 об 11:00 год.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Позивач правом участі у судовому засіданні не скористався.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

09.03.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

24.07.2020 Приватне підприємство «Дикий Сад» звернулось до АТ «Миколаївобленерго» з заявою №2207 від 22.07.2020 про узгодження робочого проекту та дозволу на виконання робіт на опорах повітряних мереж товариства (а.с. 24).

Листом №01/24-6782 від 04.09.2020 АТ «Миколаївобленерго» направлено відповідачеві на розгляд у відповідності зі ст. 181 Господарського кодексу України проект Договору з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» із відповідним розрахунком розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів наданих для доступу (а.с.25-34).

18.09.2020 за вих. №1809-02 ПП «Дикий Сад» направило на адресу АТ «Миколаївобленерго» примірник підписаного Договору №02-118 з доступу до елементів інфраструктури АТ «Миколаївобленерго» від 01.09.2020 разом із двома примірниками протоколу розбіжностей від 18.09.2020 щодо змісту п.2.1. Договору та Додатку №2 до Договору (а.с. 35-36).

06.10.2020 листом за вих. №01/24-7599 АТ «Миколаївобленерго» повідомило ПП «Дикий Сад», що запропоновані умови договору від 01.09.2020 №02/118, зазначені у протоколу розбіжностей від 18.09.2020, не відповідають вимогам діючого законодавства України та не можуть бути прийняті товариством.

Посилаючись на положення п.7.2 ст. 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» та закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» позивач у листі зазначив, що граничний розмір плати за одну опору лінії електропередач на місяць для замовника у 2020 році має становити 14,17 грн з ПДВ, виходячи із розрахунку: 4723 грн х 0,3%=14,17 грн з 20% ПДВ, а без ПДВ 11,81 грн.

Згідно Додатку 2 до Договору від 01.09.2020 №02/118 «Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» вартість доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» складає 11,81 без ПДВ, що відповідає вимогам діючого законодавства. Розрахунок договірної ціни договору від 01.09.2020 №02/118 складає: 935 (опор повітряних ліній електропередачі) * 11,81 (ціна за використання однієї опори без ПДВ) = 11042,35 грн, окрім цього ПДВ 2208,47 грн, разом з ПДВ 13250,82 грн.

Зазначеним листом АТ «Миколаївобленерго» направило ПП «Дикий Сад» для розгляду та підписання протокол узгодження розбіжностей між АТ «Миколаївобленерго» та ПП «Дикий Сад» від 02.10.2010 до Протоколу розбіжностей від 18.09.2020 до Договору №02/118 від 01.09.2020 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» з проханням надати підписаний протокол до 07.10.2020 (а.с.37-38).

Станом на 09.10.2020 товариство не отримало від відповідача підписаний протокол узгодження розбіжностей або повідомлення про незгоду з запропонованим протоколом.

Листом від 27.07.2020 №01/24-5747 АТ «Миколаївобленерго» було проінформовано ПП «Дикий Сад» щодо правових та економічних підстав розрахунку періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, що належить АТ «Миколаївобленерго», який було введено в дію з 01.05.2020 (а.с. 39-40).

Крім того, позивач неодноразово повідомляв відповідача про розрахунок розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта (листи від 18.06.2020 №01/24-4573, від 26.06.2020 №10/24-4858, від 17.08.2020 №01/24-6298, від 20.08 2020 №01/24-6431) (а.с.42-49).

Таким чином, п. 2.1. Договору від 01.09.2020 №02/118 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» та Додаток №2 до цього Договору щодо розміру щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики залишились неврегульованими.

У порядку статті 181 Господарського кодексу України за погодженням сторін означені розбіжності до вказаного договору, як такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, були передані позивачем для врегулювання господарським судом.

Предметом спору у даній справі є врегулювання розбіжності за договором з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ Миколаївобленерго від 01.09.2019 № 02/118 щодо змісту пункту 2.1. Договору та Додатоку № 2 до Договору доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ Миколаївобленерго від 01.09.2020 № 02/118 в редакції АТ Миколаївобленерго, викладеній в позовній заяві.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1. ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативними актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Частинами 2 - 6 ст. 181 ГК України передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абз. 11 ч. 2 ст. 20 ГК України одним із способів захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів є установлення, зміна чи припинення господарських правовідносин. Визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення, як один із способів установлення господарських правовідносин, є належним способом захисту прав суб`єктів господарювання.

Відповідно до частини першої статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 189 Господарського кодексу України встановлено, що ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Частина третя цієї ж статті визначає, що суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Статтею 190 Господарського кодексу України визначено, що вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.

Закон України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" від 07.02.2017 № 1834-XIII (далі Закон) (визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів телекомунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах.

Метою цього Закону є: 1) врегулювання відносин між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, власниками інфраструктури об`єкта доступу та замовниками під час здійснення доступу до елементів інфраструктури об`єкта доступу; 2) встановлення правових принципів та порядку використання інфраструктури об`єкта доступу для розвитку інформаційного суспільства в Україні; 3) створення умов для розвитку конкуренції на ринку телекомунікаційних послуг шляхом забезпечення ефективного використання існуючих елементів інфраструктури об`єкта доступу (ст. 2 Закону).

Дія цього Закону поширюється на відносини між власниками інфраструктури об`єкта доступу всіх форм власності та замовниками, що виникають при доступі до інфраструктури відповідного об`єкта доступу (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, ст. 16 Закону, доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником, що укладається відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Ухилення від укладення договору з доступу є порушенням цього Закону. Спори, пов`язані з ухиленням від укладення договору з доступу, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» чинні на день набрання чинності цим Законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до завершення строку їх дії на умовах, визначених такими договорами. На вимогу замовника або власника інфраструктури об`єкта доступу такі договори мають бути приведені у відповідність із частиною шостою статті 16 цього Закону у місячний строк з дня виставлення вимоги.

Загальний порядок здійснення доступу до інфраструктури об`єктів електроенергетики незалежно від форми власності для розташування технічних засобів телекомунікацій та порядок взаємодії власника (володільця) інфраструктури об`єкта електроенергетики (далі - власник (володілець) і замовника доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики (далі - замовник) встановлюється Правилами надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2018 р. № 853 (далі - Правила).

Згідно з п. 21. Правил, доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики здійснюється на підставі договору з доступу, що укладається за формою згідно з додатком 2 між власником (володільцем) та замовником після видачі замовнику технічних умов та погодження проектної документації з власником (володільцем).

Форма та зміст договору з доступу повинні відповідати вимогам Закону та цих Правил.

Стаття 4 Закону встановлює такі принципи державної політики щодо забезпечення доступу до інфраструктури об`єкта доступу:

1) державне регулювання доступу до інфраструктури об`єкта доступу;

2) доступ до інфраструктури об`єкта доступу виключно на договірній основі;

3) забезпечення недискримінаційного доступу замовника до інфраструктури об`єкта доступу з метою користування ним;

4) доступність та відкритість інформації щодо можливості доступу до інфраструктури об`єкта доступу;

5) забезпечення надання доступу до інфраструктури об`єкта доступу на строк не менше строку надання телекомунікаційних послуг споживачам;

6) ефективне користування інфраструктурою об`єкта доступу, доступ до якого є обмеженим.

Частина перша статті 9 Закону визначає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах, здійснює такі повноваження з питань доступу до інфраструктури об`єкта доступу:

1) розробляє Правила надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики;

2) розробляє та затверджує методику визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики.

Стаття 17 Закону встановлює такі особливості визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу:

Плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу може складатися з одноразової та/або періодичної плати.

До одноразової плати за доступ належить виключно плата за розроблення та видачу технічних умов з доступу.

Періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта доступу на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється договором з доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідно до цього Закону.

Методика визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу має, зокрема, встановлювати:

1) перелік робіт, що мають бути враховані для визначення одноразової плати за доступ;

2) перелік робіт, що мають бути враховані для визначення періодичної плати за доступ;

3) перелік прямих витрат власника інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з утриманням елементів інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник;

4) механізм визначення розміру плати за доступ у вигляді формули із пропорційним розподілом витрат власника інфраструктури об`єкта доступу між замовниками, якщо вони використовують одні й ті самі елементи інфраструктури об`єкта доступу;

5) коефіцієнт зниження розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу у разі:

а) надання телекомунікаційних послуг у селищах і селах або на депресивних територіях;

б) надання виключно загальнодоступних телекомунікаційних послуг;

6) підстави для перегляду розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу;

7) механізм визначення плати за транзит кабельних ліній у вигляді формули;

8) строки сплати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу.

Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу поширюються на об`єкти доступу всіх форм власності.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати:

1) за розроблення та видачу технічних умов з доступу - 50 відсотків мінімальної заробітної плати;

2) за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць;

3) за доступ до інфраструктури об`єкта будівництва, за користування будинковою розподільною мережею (в місяць за будинок) - 2 відсотки розміру мінімальної заробітної плати для будинків до 100 квартир; 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати для будинків від 101 до 160 квартир; 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для будинків від 161 квартири і вище;

4) за доступ до елементів інфраструктури об`єкта транспорту - 5 відсотків мінімальної заробітної плати за один канало-кілометр кабельної каналізації електрозв`язку на місяць;

5) за доступ до елементів інфраструктури кабельної каналізації електрозв`язку - 5 відсотків мінімальної заробітної плати за один канало-кілометр кабельної каналізації електрозв`язку на місяць.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається законом станом на 1 січня поточного року.

Розмір плати за доступ має бути сталим і не може змінюватися протягом одного року з дня укладення договору з доступу.

Забороняється встановлення додаткової плати за доступ, крім визначеної цим Законом, після укладення договору з доступу.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону термін "плата за доступ", який вживається у цьому законі - одноразова та/або періодична плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, що встановлюється у договорі з доступу з дотриманням вимог цього Закону.

Відтак, згідно з пунктом 2 частини сьомої статті 17 Закону визначено, що розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати:

за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць.

Судом встановлено, що умови Договору від 01.09.2020 №02/118 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ Миколаївобленерго в редакції позивача передбачають, що:

- «п.2.1. Ціна договору становить 11042,35 грн, окрім цього 20 % ПДВ у сумі 2208,47 грн, а всього 13250,82 грн з ПДВ на місяць користування згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» (Додаток №2), що є невід`ємною частиною цього Договору».

«У верхній таблиці Додатку № 2 до Договору в графі « 3» «Розмір щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики (з ПДВ):» - « 14,17»

в преамбулі Додатку №2 до договору - «Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг по Договору становить 11042,35 грн (одинадцять тисяч сорок дві грн. 35 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 2208,47 грн. (дві тисячі двісті вісім грн. 47 коп.), всього 13250,82 грн. (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят грн. 82 коп.) з ПДВ на місяць»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Ціна без ПДВ, грн.» - « 11,81»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Сума, грн. (за місяць) - « 11 042,35»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Сума» - « 11 042,35»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «ПДВ» - « 2 208,47»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Разом з ПДВ» - « 13 250,82».

Таким чином, означені вище умови пункту 2.1. Договору №02/118 від 01.09.2020 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» відповідають положенням чинного законодавства, зокрема приписам пункту 2 частини сьомої статті 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж".

Мінімальна заробітна плата у 2020 році згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" становить 4723,00 грн.

Отже, у зв`язку із тим, що мінімальна заробітна плата у 2020 році згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" становить 4723,00 грн., то граничний розмір плати за одну опору лінії електропередач на місяць для позивача має становити 14,17 грн з ПДВ, виходячи із розрахунку: 4723 грн. * 0,3% = 14,17 грн, а без ПДВ 11,81 грн.

Оскільки, спору між сторонами щодо загальної кількості опор доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики немає, то загальна вартість плати за 935 штук опор повітряних ліній електропередач складає 11042,35 грн., виходячи із розрахунку: 11,81 грн. * 935 штук опор = 11042,35 грн на місяць, окрім цього ПДВ 2208,47 грн, що становить разом 13250,82 грн.

За приписами частини першої статті 16 Закону доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником, що укладається відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Оскільки законом визначені граничні розміри плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, господарський суд приходить до висновку, що позивачем правильно визначено ціну договору, тому п.2.1. Договору та Додаток №2 до Договору «розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго»» мають бути викладені в редакції позивача.

Твердження відповідача щодо того, що запропонований проєкт Договору №02/118 від 01.09.2020 складено із численними відступами від змісту типового договору суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не зазначено, які саме умови спірного Договору не відповідають типовим та не наведено правового обгрунтування.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач посилається також на те, що визначення позивачем розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» з порушенням Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, а також на те, що позивачем не доведено наявності відповідних додаткових витрат.

Відповідно до ст. 17 Закону, плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу може складатися з одноразової та/або періодичної плати.

Періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта доступу на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється договором з доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідно до цього Закону.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається законом станом на 1 січня поточного року.

Розмір плати за доступ має бути сталим і не може змінюватися протягом одного року з дня укладення договору з доступу.

Забороняється встановлення додаткової плати за доступ, крім визначеної цим Законом, після укладення договору з доступу.

Згідно з розділом III Методики, визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, формування періодичної плати замовника за доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики включає визначення вартості доступу замовника до однієї одиниці (одного елемента) цієї інфраструктури, до якої (якого) застосовується коефіцієнт ускладнення робіт з експлуатації однієї одиниці (одного елемента) електроенергетичної інфраструктури у зв`язку із забезпеченням доступу до неї.

Визначення вартості доступу до однієї одиниці (одного елемента) інфраструктури здійснюється для ПЛ або ПЛІ кожного класу напруги.

Визначена вартість доступу до однієї одиниці (опори) застосовується при визначенні плати за доступ до конструктивних елементів ТП, РП у разі їх використання для зовнішнього розміщення технічних засобів телекомунікацій.

Вартість експлуатації однієї одиниці (одного елемента) інфраструктури електроенергетики визначається на підставі нормованих обсягів робіт та витрат на ці роботи.

Вартість експлуатації однієї опори ПЛ, ПЛІ визначається на підставі нормованих обсягів робіт на 1 км лінії та витрат на ці роботи як частка загальних витрат на 1 км відносно нормованої (розрахункової) кількості опор.

У разі якщо власник (володілець) інфраструктури об`єкта електроенергетики відповідно до вимог чинного законодавства України не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, періодична плата визначається відповідно до розміру, встановленого частиною сьомою статті 17 Закону.

Періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника (володільця) інфраструктури об`єктів електроенергетики на утримання елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, пов`язаних з наданим доступом.

З приписів Закону та Методики вбачається, що плату за доступ до елементів інфраструктури об`єкта визначає власник інфраструктури згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу.

При цьому Методикою визначено, що у разі якщо власник (володілець) інфраструктури об`єкта електроенергетики відповідно до вимог чинного законодавства України не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, періодична плата визначається відповідно до розміру, встановленого частиною сьомою статті 17 Закону.

Наказом АТ «Миколаївобленерго» від 18.12.2018 № 1076 затверджено Порядок надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ «Миколаївобленерго», пунктом 7.1 якого передбачено, що оплата вартості послуг здійснюється замовником відповідно до умов укладених договорів.

Наказом ПАТ «Миколаївобленерго» від 18.12.2017 року № 1112 «Про забезпечення відображення витрат при наданні доступу до інфраструктури шляхом надання послуг сумісного підвісу проводів на опорах повітряних ліній електропередач ПАТ «Миколаївобленерго» наказано затвердити та застосовувати в бухгалтерському обліку для відображення витрат по сумісному підвісу «Розмір вартості послуги сумісного підвісу проводів на 1 опорі ПЛ 0,4-10 кВ» згідно Додатку 1 до цього наказу в розмірі 7, 82 грн. з ПДВ за одну опору.

В свою чергу наказом АТ «Миколаївобленерго» від 27.04.2020 року № 309 введено в дію з 01.05.2020 року затверджений розрахунок періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Миколаївобленерго» (повітряних ліній електропередач напругою 0,4-10 кВ на місяць за 1 опору) згідно Додатку № 1 до наказу в розмірі 14, 17 грн. З ПДВ за одну опору. Визнано таким, що втратив чинність з 01.05.2020 наказом ПАТ «Миколаївобленерго» від 18.12.2017 року № 1112 (а.с.22).

Відповідно до п. 1 Додатку № 1 до наказу № 309 розмір щомісячної плати за доступ до елементів електроенергетики (з ПДВ) становить 14, 17 грн. (арк. 23).

Таким чином, матеріали даної господарської справи не містять доказів ведення АТ «Миколаївобленерго» окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики.

При цьому, помилковим є посилання відповідача на постанову НКРЕ від 26.07.2013 № 1031 "Про затвердження Порядку розподілу активів, витрат та доходів між видами діяльності ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами", оскільки АТ «Миколаївобленерго» здійснює діяльність з розподілу електричної енергії.

Таким чином, оскільки АТ «Миколаївобленерго» не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, останнім правомірно відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», сформовано та визначено розмір плати за доступ до елементів інфраструктури на рівні, встановленому в Законі, тобто 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати (станом на 01.01.2020 - 4723,00 грн.) за одну опору на місяць, що становить 14,17 грн. з ПДВ.

Аналогічної правової позиції у подібних правовідносинах дотримується і Верховний Суд, зокрема у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 920/410/19.

Заперечення відповідача щодо недотримання позивачем 20-денного строку, передбаченого ч. 5 ст. 181 ГК України спростовуються зазначеними вище обставинами щодо узгодження розбіжностей договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, законні та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Пункт 2.1. Договору з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» від 01.09.2020 №02/118, вважати укладеним в наступній редакції:

« 2.1. Ціна договору становить 11042,35 грн (одинадцять тисяч сорок дві грн 35 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 2208,47 грн (дві тисячі двісті вісім грн 47 коп.), всього 13250,82 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят грн 82 коп.) з ПДВ на місяць користування згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» (Додаток №2), що є невід`ємною частиною цього Договору».

3. Додаток № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго" до договору №02/118 від 01.09.2020, вважати укладеним в наступній редакції:

У верхній таблиці Додатку № 2 до Договору в графі 3 «Розмір щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики (з ПДВ): « 14,17»;

в преамбулі Додатку №2 до договору: «Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг по Договору становить 11042,35 грн (одинадцять тисяч сорок дві грн 35 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 2208,47 грн (дві тисячі двісті вісім грн 47 коп.), всього 13250,82 грн (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят грн 82 коп.) з ПДВ на місяць»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Ціна без ПДВ, грн.»: « 11,81»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Сума, грн. (за місяць): « 11 042,35»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Сума»: « 11 042,35»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «ПДВ»: « 2 208,47»;

у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі «Разом з ПДВ»: « 13 250,82».

4. Стягнути з Приватного підприємства Дикий Сад, пр. Центральний, 52, кв. 4, м. Миколаїв, 54029 () на користь Акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

7. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 (),

до відповідача Приватне підприємство Дикий Сад, пр. Центральний, 52, кв. 4, м. Миколаїв, 54029 ().

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2021 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого у справі судді.

Суддя В.О.Ржепецький