ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/105/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАТОРГ" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, буд. 5/5, оф. 109, код ЄДРПОУ - 38785869, електронна адреса: )

До відповідачів: Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, код ЄДРПОУ - 43142370, електронна адреса: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "МИРАТОРГ", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області) про стягнення майнової шкоди у розмірі 952 грн та моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.01.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/105/21, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Позивач - ТОВ "МИРАТОРГ", підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 19.02.2021р.

Відповідач - ГУ ДПС в Одеській області, заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 10.02.2021р.

Позивач у справі зазначає, що 16.04.2020р. рішенням комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №63254 ТОВ «МИРАТОРГ» внесено до Переліку ризикових платників податків відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1165, про що товариство було повідомлено через електронний кабінет платника податків.

01 червня 2020р. через електронний кабінет ТОВ «МИРАТОРГ» на адресу ГУ ДПС в Одеській області були подані письмові пояснення з проханням скасувати рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №63254 та виключити ТОВ «МИРАТОРГ» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

10 червня 2020р. за результатом розгляду поданих позивачем пояснень від ГУ ДПС в Одеській області отримано рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №81293 від 10.06.2020р. про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ «МИРАТОРГ» критеріям ризиковості і внесення його до відповідного переліку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «МИРАТОРГ» оскаржило його до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/5228/20 від 31.08.2020р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020р., позовні вимоги ТОВ «МИРАТОРГ» до ГУ ДПС в Одеській області, комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних були задоволені у повному обсязі, рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №81293 від 10.06.2020р. та №63254 від 16.04.2020р. визнано протиправними та скасовано.

Проте, як зазначає позивач, неправомірні дії та рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо віднесення ТОВ «МИРАТОРГ» до переліку ризикових платників податків, не зважаючи на їх подальше скасування, завдали майнової та моральної шкоди товариству, підірвали ділову репутацію в очах контрагентів і призвели до понесення ТОВ «МИРАТОРГ» майнових збитків.

Позивач зазначає, що між ТОВ «МИРАТОРГ» та ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» 28.05.2020р. був укладений Договір поставки №28052020/1, за умовами якого ТОВ «МИРАТОРГ» (Постачальник) повинен був поставити товар, а саме: кукурудзу 2019 року врожаю у кількості 25 тон (+/-5 %) та якістю відповідно до ДСТУ 4525:2006 , строком до 31.12.2020 р., а ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» (Покупець), в свою чергу, зобов`язувався прийняти та оплатити поставлену сільськогосподарську продукцію. Сторони домовились, що ціна однієї залікової тони кукурудзи, врожаю 2019 р. складає 5 600 грн з ПДВ.

На виконання умов даного Договору ТОВ «МИРАТОРГ» 05.06.2020р. поставило Покупцеві кукурудзу у кількості 1,02 тони насипом, що підтверджується видатковою накладною №3 від 05.06.2020р.

Також , на виконання вимог податкового законодавства ТОВ «МИРАТОРГ» зареєструвало податкову накладну №1 від 05.06.2020р. щодо поставки ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» кукурудзи масою 1,02 тони загальною вартістю 5 712 грн , включаючи 952 грн ПДВ. Проте, оскільки на момент подання податкової накладної ТОВ «МИРАТОРГ» було неправомірно віднесено до переліку ризикових платників податків, реєстрацію накладної було зупинено відповідно до Порядку від 11.12.2019р. №1165.

Відповідно до п. 8.2 Договору у випадку порушення Постачальником пункту 4.2. Договору та, відповідно, вимог ст.ст. 198.6., 201.1. Податкового Кодексу України, а саме: за не реєстрацію/несвоєчасну/неналежну (виписану та/або зареєстровану з порушеннями вимог Податкового Кодексу України) реєстрацію податкової накладної, Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцеві штраф у розмірі ПДВ незареєстрованої/несвоєчасно зареєстрованої/неналежно зареєстрованої відповідної податкової накладної за кожне порушення у строк не більше десяти днів, з моменту отримання вимоги (листа) від Покупця.

Враховуючи, що податкова накладна №1 від 05.06.2020р. не була зареєстрована, ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» звернулось з претензією №1 від 10.07.2020р. до ТОВ «МИРАТОРГ», у якій вказувало на те, що з квитанції щодо податкової накладної №1 від 05.06.2020р., надісланої контролюючим органом товариству як покупцеві, стало відомо, що 18.06.2020р. реєстрація податкової накладної з сумою ПДВ у розмірі 952 грн була зупинена у порядку, визначеному п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, а тому ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» несе у цьому зв`язку збитки.

ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» надісланою претензією вимагало сплатити на виконання умов Договору щодо належної реєстрації податкових накладних суму ПДВ за незареєстрованою податковою накладною №1 від 05.06.2020р., що становить 952 грн. У разі несплати протягом встановленого претензією строку вищевказаної заборгованості ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» планувало вирішувати даний спір у судовому порядку, у зв`язку з чим ТОВ «МИРАТОРГ» сплатило на користь ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» 952 грн, що підтверджується платіжним дорученням №144 від 30.07.2020р.

На підставі вищезазначеного, позивач дійшов висновку, що незаконні дії відповідача, які полягають у віднесенні ТОВ «МИРАТОРГ» до переліку ризикових платників податків, які, в свою чергу, призвели до зупинення реєстрації податкової накладної, призвели до понесення позивачем збитків у розмірі 952 грн. Таким чином, ТОВ «МИРАТОРГ» вважає, що в діях ГУ ДПС в Одеській області наявний склад цивільного правопорушення, що є підставою для притягнення відповідача до відповідальності, та просить стягнути на свою користь майнову шкоду у розмірі 952 грн.

Позивач зауважує на тому, що вказані збитки були понесені ним саме у зв`язку з незаконними діями відповідача, а не у зв`язку з порушенням ТОВ «МИРАТОРГ» умов Договору поставки, адже, обставини щодо не реєстрації податкової накладної не залежали від позивача. Позивач також зазначає, що понесені збитки не є результатом ризиків господарської діяльності.

Крім того, позивач зазначає, що віднесення ТОВ «МИРАТОРГ» до переліку ризикових платників податків завдало Товариству моральної шкоди, що виражається у підриві ділової репутації та іміджу товариства серед контрагентів, та призвело до неможливості ТОВ «МИРАТОРГ» вести свою діяльність у повному об`ємі у період з 16.04.2020р. по 12.01.2021р., адже, інші суб`єкти господарювання, усвідомлюючи наслідки укладення угод з «ризиковими» суб`єктами , не бажали співпрацювати з позивачем.

Окрім того, несприятливі наслідки такої ситуації посилились також запровадженням на території України карантинних заходів для запобігання розповсюдженню Covid-19. Оскільки з часу початку світової пандемії малий та середній бізнес знаходиться у кризовому стані, чимала частина підприємництва через обмежувальні заходи не змогла залишитись на плаву та була ліквідована. Тому, саме в цей період для ТОВ «МИРАТОРГ» особливо значними були негативні наслідки неправомірних дій Головного управління ДПС в Одеській області. Зазначене призвело до втрати частини постачальників, покупців та інших контрагентів через демонстрування у негативному світлі ТОВ «МИРАТОРГ» на ринку. Розмір компенсації за завдання моральної шкоди позивач оцінює в 1 000 грн та просить стягнути вказану суму з відповідача на свою користь.

Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, до складу яких входять витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, на підтвердження яких позивач надав Договір про надання правової допомоги №1 від 30.09.2019р., додаткову угоду №1 від 24.12.2020р., рахунок №1 від 18.02.2021р., акт приймання-передачі №1 від 18.02.2021р.

Позивач зауважує, що гонорар адвоката у справі №916/105/21 є фіксованим. Отже, на думку позивача, не є обов`язковим надання детального опису робіт представника та часових затрат на них, адже сам перелік робіт викладений у додатковій угоді до договору про надання правової допомоги.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що негативні наслідки у вигляді сплати збитків настали у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань позивача. Крім того, укладаючи договір сторони домовились про відповідальність, яка настане для них у разі порушення даного Договору. Отже, суб`єкт господарювання повинен розуміти та бути готовим до ризиків під час здійснення господарської діяльності.

Відповідач підкреслює те, що Головне управління ДПС в Одеській області, як орган державної влади, здійснюючи свої повноваження щодо податкового контролю, не несе відповідальність за правовідносини, що виникли між позивачем та його контрагентами.

В обґрунтування свої позиції відповідач посилається на ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд комісією контролюючого органу питання про внесення платників податку до переліку ризикових платників податків з відповідними висновками є підставою для внесення, зокрема до АІС «Податковий блок», інформації щодо внесення/виключення платників податку до (з) переліку ризикових платників податків, є результатом проведення аналізу наявної інформації в інформаційних ресурсах ДПС та/або за результатами проведення обробки та аналізу податкової інформації і відображенням певної інформації бази даних контролюючого органу.

Таким чином, відповідач вважає, що внесення контролюючим органом платника податку до переліку ризикових платників податків є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень по збиранню та формуванню податкової інформації, яка сама по собі не створює для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків. Включення суб`єктом владних повноважень до бази даних певної інформації не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Також відповідач зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи.

Разом з тим, на думку відповідача, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому втрат будь-якого характеру, а також докази наявності причинного зв`язку між понесеною ним шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. З позиції відповідача, подані до матеріалів справи докази не доводять факту спричинення шкоди позивачу як юридичній особі.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн відповідач зазначає, що п.15 ч.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної юридичної особи» роз`яснено, що недостовірною вважається інформація, яка відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Крім того, в п.15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-я спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширенні в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Однак, на думку відповідача, матеріали справи не містять доказів поширення щодо ТОВ «МИРАТОРГ» недостовірної інформації у зазначений спосіб, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Розглянув матеріали справи, суд дійшов наступних висновків, що у даному випадку спірні правовідносин виникли з позадоговірної шкоди, а тому застосуванню підлягають приписи глави 82 Цивільного кодексу України.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст.1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст.1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади або місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при розгляді даної справи необхідно з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрати майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до матеріалів справи, 16.04.2020р. рішенням комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №63254 ТОВ «МИРАТОРГ» внесено до Переліку ризикових платників податків відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1165.

01 червня 2020р. через електронний кабінет ТОВ «МИРАТОРГ» на адресу ГУ ДПС в Одеській області були подані письмові пояснення з проханням скасувати рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №63254 та виключити ТОВ «МИРАТОРГ» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

10 червня 2020р. за результатом розгляду поданих позивачем пояснень від ГУ ДПС в Одеській області отримано рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №81293 від 10.06.2020р. про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ «МИРАТОРГ» критеріям ризиковості і внесення його до відповідного переліку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/5228/20 від 31.08.2020р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020р., позовні вимоги ТОВ «МИРАТОРГ» до ГУ ДПС в Одеській області, комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних були задоволені у повному обсязі, рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №81293 від 10.06.2020р. та №63254 від 16.04.2020р. визнано протиправними та скасовано.

Однак, у зв`язку з прийняттям рішення про віднесення ТОВ «МИРАТОРГ» до Переліку ризикових платників податків відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість в ЄРПН не було зареєстровано податкову накладну №1 від 05.06.2020р. щодо поставки ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» кукурудзи масою 1,02 тони загальною вартістю 5 712 грн, включаючи 952 грн ПДВ.

Відповідно до матеріалів справи, між ТОВ «МИРАТОРГ» та ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» 28.05.2020р. був укладений Договір поставки №28052020/1, за умовами якого ТОВ «МИРАТОРГ» (Постачальник) повинен був поставити товар - кукурудзу 2019 року врожаю у кількості 25 тон (+/-5 %) та якістю відповідно до ДСТУ 4525:2006 , строком до 31.12.2020 р., а ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» (Покупець), в свою чергу, зобов`язувалося прийняти та оплатити поставлену сільськогосподарську продукцію. Сторони домовились, що ціна однієї залікової тони кукурудзи врожаю 2019 р. складає 5 600 грн з ПДВ.

Згідно п.4.2 Договору Постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визнаному законодавством електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, заповнену згідно п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.8.2 Договору у випадку порушення Постачальником пункту 4.2. Договору та, відповідно, вимог ст.ст. 198.6., 201.1. Податкового Кодексу України, а саме: за не реєстрацію/несвоєчасну/неналежну (виписану та/або зареєстровану з порушеннями вимог Податкового Кодексу України) реєстрацію податкової накладної, Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцеві штраф у розмірі ПДВ незареєстрованої/несвоєчасно зареєстрованої/неналежно зареєстрованої відповідної податкової накладної за кожне порушення у строк не більше десяти днів, з моменту отримання вимоги (листа) від Покупця.

На підставі п.8.2, враховуючи, що податкова накладна №1 від 05.06.2020р. не була зареєстрована, ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» звернулось з претензією №1 від 10.07.2020р. до ТОВ «МИРАТОРГ», у якій вказувало на те, що з квитанції щодо податкової накладної №1 від 05.06.2020р., надісланої контролюючим органом товариству як покупцеві, стало відомо, що 18.06.2020р. реєстрація податкової накладної з сумою ПДВ у розмірі 952 грн була зупинена у порядку, визначеному п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. На виконання претензії №1 від 10.07.2020р. ТОВ «МИРАТОРГ» було сплачено на користь ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ» 952 грн, що підтверджується платіжним дорученням №144 від 30.07.2020р.

Отже, суд дійшов висновку, що ТОВ «МИРАТОРГ» був змушений понести витрати у розмірі 952 грн у зв`язку з неправомірними діями ГУ ДПС в Одеській області, що полягають у зупиненні реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо неправомірності дій ГУ ДПС в Одеській області слід зазначити, що вона встановлення рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/5228/20 від 31.08.2020р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020р.

Так, в ході розгляду справи №420/5228/20 судом було встановлено, що ТОВ "МИРАТОРГ" займається експортом зерна та має ряд укладених контрактів, зокрема контракт з Stearin Group OU за №MIR-4-R від 20.09.2018р. про поставку жита, на підставі чого товариство, як імпортер продукції складав податкові накладні, які підлягали безумовній реєстрації. Враховуючи те, що ТОВ "МИРАТОРГ" складало податкові накладні, які підлягають безумовній реєстрації, то відповідно до п.5 Порядку такі накладні не повинні перевірятися щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, а тому колегія суддів приходить до висновку про протиправність прийняття рішення Комісії ГУ ДПС про включення ТОВ "МИРАТОРГ" до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

Щодо причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою слід зазначити, що підставою для стягнення збитків з ТОВ «МИРАТОРГ» стала саме не реєстрація податкової накладної на підтвердження здійснення поставки за Договором поставки, укладеним з ТОВ «УКРАГРОТРЕСТ».

Таким чином, на думку суду, в діях ГУ ДПС в Одеській області наявний склад цивільного правопорушення, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача майнової шкоди у розмірі 952 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн суд зазначає, що відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода поряд з іншим полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду приниженням ділової репутації останнього, що призвело до зниження престижу позивача на ринку.

Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ділова репутація - сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства, а для фізичної особи - також про належний рівень професійних здібностей та управлінського досвіду, а також відсутність в особи судимості за корисливі злочини і за злочини у сфері господарської діяльності, не знятої або не погашеної в установленому законом порядку.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 28.03.2007р. № 01-8/184 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» визначено, що ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, торговельних марок та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Згідно зі ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

В ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Крім того, в п.15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази поширення щодо ТОВ «МИРАТОРГ» недостовірної інформації у зазначений спосіб, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «МИРАТОРГ» до ГУ ДПС в Одеській області.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн суд зазначає наступне:

На підтвердження витрат, понесених позивачем у зв`язку отриманням професійної правової допомоги ТОВ «МИРАТОРГ» надано до суду Договір про надання правової допомоги №1 від 30.09.2019р., додаткову угоду №1 від 24.12.2020р., рахунок №1 від 18.02.2021р., акт приймання-передачі №1 від 18.02.2021р.

Відповідно до Договору про надання правової допомоги №1 від 30.09.2019р., укладеного між Адвокатським об`єднанням (далі - АО) «ПРАКТИКА» (Адвокатське об`єднання) та ТОВ «МИРАТОРГ» (Клієнт), Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар за надання правової допомоги, розмір якого передбачений Додатковою згодою, яка являється невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у спорі з Головним управлінням ДПС в Одеській області про стягнення майнової шкоди та моральної шкоди завданої протиправними рішеннями щодо віднесення до категорії ризикових платників податків.

Згідно п.п. 3, 4 Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги погоджено перелік юридичних послуг, які надаються Адвокатським об`єднанням, до складу яких включаються: попереднє консультування; вивчення документів; опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини; формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи; підготовка процесуальних документів (позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, заперечення, заяви, клопотання, заперечення на клопотання, додаткових пояснень); підготовка та участь у судових засіданнях у разі необхідності. Вартість надання юридичних послуг Клієнту встановлюється у фіксованому розмірі та становить 10 000 грн, незалежно від витраченого часу адвокатів об`єднання.

За умовами п.5 Додаткової угоди оплата за даним договором здійснюється не пізніше 20 днів з моменту отримання Клієнтом рахунку в готівковому або безготівковому порядку.

Правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги), який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (п.8 Додаткової угоди).

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 18.02.2021р. сторони склали цей Акт про наступне: виконавець надав наступні послуги: надав правову допомогу, відповідно до Договору №1 від 30.09.2019 р. та Додаткової угоди №1 від 24.12.2020р. по представництву інтересів клієнта в Господарському суді Одеської області у справі №916/105/21 за позовом ТОВ «МИРАТОРГ» до Головного управління ДГТС в Одеській області про стягнення майнової шкоди та моральної шкоди. Вартість робіт становить 10 000 грн, без ПДВ.

Згідно з ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вважає за необхідне зазначити, що договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Водночас, відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" .

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, доказів понесення таких витрат саме у даній справі (зокрема, платіжного доручення про перерахування коштів, прибуткового касового ордеру, тощо) позивач до суду не надав, у зв`язку з чим суд не має змоги пересвідчитись, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн є реальними.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь ТОВ «МИРАТОРГ» витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000грн.

Крім того, суд зазначає, що витрати у розмірі 10 000 грн не відповідають критеріям співмірності, адекватності та розумності, виходячи з розміру позовних вимог (загалом 1 952 грн) та складністю справи №916/105/21, яка розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАТОРГ" до Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення майнової шкоди у розмірі 952 грн та моральної шкоди у розмірі 1 000 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАТОРГ" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, буд. 5/5, оф. 109, код ЄДРПОУ - 38785869) майнову шкоду у розмірі 952 грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті 19 березня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога