ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/560/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Мокоша" (79054, м. Львів, вул.С.Петлюри, 2)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Феррет Гудс" (61183, Харківська область, м. Харків, вул. Гвардійців -Широнінців, буд. 11, кв. 136)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Мокоша" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Феррет Гудс", в якій просить суд стягнути з останнього 88 627,51 грн. заборгованості, яка складається з 68 175,01 грн. основного боргу, 30% штрафу в розмірі 20452,50 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,0 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000,0 грн.

Свої вимоги обґрунтовує неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №05-35/78 від 30.10.2019 в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Також, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 23.02.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження - задовольнити. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено в судовому засіданні 17.03.2021 о 10:30 год.

Представник позивача в судове засідання 17.03.2021 не з*явився.

Відповідач в призначене судове засідання 17.03.2021 року своїх представників не направив.

Відповідно до ч.2 ст.27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як встановлено матеріалами справи, позов у даній справі подано за місцезнаходженням відповідача, адресою якого є: 61183, Харківська область, м. Харків, вул. Гвардійців -Широнінців, буд. 11, кв. 136, що відповідає адресі, за якою відповідача зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про витребування від останнього відзиву на позов.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвал суду у даній справі відповідачем та повернення їх копій до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та (або) повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо іншого місцезнаходження відповідача.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Усі ухвали суду по цій справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим.

Таким чином, відповідач мав можливість ознайомитись зі змістом ухвал суду.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини одним із критеріїв розумного строку розгляду справ є належна поведінка заявника, яка не повинна становити умисного затягування розгляду справи у відповідній державі.

Частиною 9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст.13 ГПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,судом встановлено наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 712 Цивільного кодексу України).

30 жовтня 2019 року між Приватним підприємством «Мокоша» (далі по тексту - Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Феррет Гуде (далі по тексту - Відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки №05-35/78 (далі-Договір).

Відповідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим Договором поставити продукти харчування (далі - Товар), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором прийняти Товар і оплатити його вартість в терміни, що визначені цим Договором та за договірними цінами, що зазначені у видаткових накладних.

На виконання умов договору ПП «Мокоша» відвантажило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррет Гуде» сир в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у видатковій накладній ПП «Мокоша» № 9713 від 04 листопада 2020 року на загальну суму 93 675,01 грн.

Відповідно до п.3.5. Договору поставки приймання товару здійснюється по кількості та якості на підставі товаросупровідних документів Постачальника. Якщо під час приймання Товару не було виявлено будь-яких порушень по якості та кількості, то Товар вважається прийнятим. Підпис особи та відтиск печатки Покупця на видаткові й накладній свідчить про факт прийняття Товару Покупцем.

Відтак, товар було прийнято відповідачем - ТОВ Феррет Гуде без зауважень, про що свідчать підписи на податковій накладній № 9713 від 04 листопада 2020 р.

За умовами п. 4.3. Договору - розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування Покупцем суми вартості Товару в українській національній валюті в безготівковому порядку на банківський рахунок Постачальника, що зазначений у цьому Договорі, або в готівковому порядку через касу Постачальника шляхом 100% передоплати за товар.

У позові позивач наголошує на тому, що товар за видатковою накладною ПП «Мокоша» № 9713 від 04 листопада 2020 року було відпущено ПП «Мокоша» без попередньої оплати, тому позивач посилається на вимоги ст.692 ЦК України, при здійсненні розрахунків між сторонами.

Гарантійним листом надісланим електронною поштою ТОВ «Феррет Гудс» зобов`язався здійснити ПП «Мокоша» оплату видаткової накладної № 9713 від 04.11.2020 року у термін до 12.11.2020 року.

Однак, як вказує позивач у позові, всупереч договірних зобов`язань, вартість товару у строк встановлений договором Відповідачем було оплачено частково.

ТОВ «Феррет Гудс» перерахував на адресу ПП «Мокоша» лише 25500 грн., що підтверджується платіжними дорученнями ТОВ «Феррет Гуд» № 225 від 1 1.11.2020 року, № 225 від 04.01.2021 року, № 229 від 21.01.2021 року.

14 січня 2021 року ПП «Мокоша» надіслало на адресу ТОВ «Феррет Гудс» вимогу про сплату коштів за видатковою накладною №9713 від 04.11.2020року.

Після отримання даної вимоги ТОВ «Феррет Гудс» перерахувало на адресу ПП «Мокоша» 21 січня 2021 року лише 10500 грн.

Таким чином, як вказує позивач, ТОВ «Феррет Гудс» умови Договору перед ПП «Мокоша» не виконало та кошти за отриманий товар не оплатило, тим самим порушило умови договору.

Оцінюючи представлені позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо поставки товару відповідачу докази, суд виходить з наступного.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у третьої особи та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Жодних заперечень з приводу отримання Товару відповідачем суду надано не було.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Покупця за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Постачальником прийнятих за Договором зобов`язань з передання Товару на суму 93675,01 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені до матеріалів справи видаткова накладна є належними доказами передачі Товару відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару в межах Договору здійснено належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За таких обставин, враховуючи наведені вище умови спірного договору, та враховуючи дати поставки товару, суд дійшов висновку, що строк оплати товару на суму 68175,01 грн. є таким, що настав.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Твердження позивача з боку відповідача належними доказами не спростовані.

З огляду на вказане в сукупності судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем за представленими до матеріалів справи документами становить 68175,01 грн., з огляду на що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Також позивачем пред`явлено до стягнення 20452,50 грн. 30% штрафу.

У випадку прострочення більш ніж на 30 днів вважається, що покупець необгрунтовано відмовився від оплати товару та зобов`язаний сплатити на користь постачальника , крім установленої договором пені, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30% від вартості отриманого та неоплаченого в строк товару (п. 5.3 Договору).

Перевіривши правильність нарахування штрафу, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 20452,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем у справі заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5000,0грн.

Відповідно до ч.1,3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Належних та допустимих доказів документального підтвердження оплати позивачем адвокату витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду не надано.

Заяв про подання доказів, які підтверджують оплату витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в порядку абз.2 ч.8 ст. 129 ГПК України, від позивача не надходило.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність належних доказів оплати позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Феррет Гудс ( юр. адреса: 61183 м. Харків вулиця Гвардійців-Широнінців б. 111 кв. 136) на користь Приватного підприємства Мокоша ( юр. адреса: 79054, м. Львів, вул. С. Петлюри, 2) -88 627,51 грн. заборгованості, яка складається з 68 175,01 грн. основного боргу, 30% штрафу в розмірі 20452,50 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,0 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: приватне підприємство Мокоша ( юр. адреса: 79054, м. Львів, вул. С. Петлюри, 2).

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю Феррет Гудс ( юр. адреса: 61183 м. Харків вулиця Гвардійців - Широнінців б. 111 кв. 136).

Повне рішення складено "17" березня 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк