ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
м. Хмельницький
"09" березня 2021 р. Справа № 924/1199/20
Господарський суд Хмельницької області у складі
судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Мізику М.А., розглянувши матеріали
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель", м. Одеса
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області
про стягнення 1 945 754,63грн., з яких: 1 870 764,60грн. - основного боргу, 52 755,54 грн. - інфляційних втрат, 22 234,49грн. - 3% річних
Представники сторін:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились.
В судовому засіданні, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.02.2021р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель", м. Одесса до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 1 945 754,63грн. задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 870 764,60грн. основного боргу, 52 755,54 грн. інфляційних втрат, 22 234,49грн. 3% річних, 29 186,32грн. витрат зі сплати судового збору.

25.02.2021р. на адресу суду представник позивача ТОВ "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель", м. Одеса надіслав клопотання про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу по справі №924/1199/20. До клопотання додано договір про надання правової (правничої) допомоги, доручення від 15.10.2020р., звіт від 24.02.2021р., рахунок, платіжне доручення.

Ухвалою суду від 25.02.2021р. дане клопотання призначено до розгляду. Явка учасників справи не визнавалася обов`язковою.

Позивач в судове засідання не з`явився, представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. В поданому клопотанні просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00грн. Вказав, що дані витрати були анонсовані в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У поданому на адресу суду запереченні від 05.03.2021р. №45-30-429/3302 просив суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Вказав, що дана сума не обґрунтовується наданими позивачем документами, не відповідає принципам співрозмірності та є безпідставною.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Під час розгляду питання про розподіл судових витрат судом встановлено та враховується наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в чому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України). Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру (ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Адвокатське бюро „Семенов і партнери, в особі учасника бюро Семенова В.І., надавало правову допомогу позивачу - на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2020р. (надалі договір) та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1016920 від 05.11.2020р.

Згідно п.п. 1, 2 договору, адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів товариства в усіх судах України. Розмір, порядок оплати з надання правової допомоги та відшкодування витрат адвоката, визначаються сторонами у додатковій угоді.

Відповідно до доручення від 15.10.2020р. до договору від 01.02.2020р. позивач доручив адвокату проаналізувати, підготувати та подати позов про стягнення заборгованості до ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", забезпечити представництво в судових засіданнях та здійснити інші дії.

Частинами 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому судом враховано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. по справі №922/445/19).

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач до закінчення судових дебатів, у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України та згідно протоколу судового засідання від 22.02.2021р., подав заяву, згідно якої вказав про необхідність здійснення розподілу судових витрат та зазначив, що орієнтовний розрахунок понесених витрат вже ним заявлявся у позові. А також повідомив суд, що докази, які підтверджують розмір судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

25.02.2021р. на адресу суду представник позивача подав клопотання про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та докази надання такої допомоги, зокрема: звіт від 24.02.2021р. про використаний час для надання правової допомоги за договором від 01.02.2020р. та дорученням від 15.10.2020р., який містить детальний опис проведених робіт; рахунок до сплати в розмірі 10 000,00грн.; платіжне доручення №2295 від 18.02.2021р. про оплату позивачем адвокату Семенову В.І. гонорару, згідно договору від 01.02.2020р. та доручення від 15.10.2020р., по справі №924/1199/20 в сумі 10 000,00грн.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до положень ч.4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Судом враховується, що відповідачем були подані заперечення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу позивача.

Крім того, судом також враховано, що поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як передбачено ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2020р. у справі №922/376/20).

Водночас, судом звернуто увагу, що посилання відповідача на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, не підтверджені жодними доказами, є по суті загальними фразами.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням змісту прийнятого рішення, принципу співрозмірності, критеріїв пропорційності та розумності, складності справи, судом вважаються обґрунтованими витрати ТОВ „Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" у розмірі 10 000,00грн.

За наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" 10 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь ТОВ "ТД Одеського кабельного заводу "Одескабель".

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, будинок 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 144; ) 10 000,00грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 18.03.2021р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 ТОВ "ТД Одеського кабельного заводу "Одескабель" (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 144)(надісл

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

реком. з повідом.); 3 - відповідачу (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20)(надісл

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

реком. з повідом.).