ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3168/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ ОДЕСА" про відстрочення виконання рішення по справі №916/3168/19

за позовом Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт"; (пл.Митна,1,Одеса,Одеська область,65082) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ ОДЕСА" (вул.Приморська, буд.6-А, Одеса, Одеська область, 65026) про стягнення 2270088,39 грн.;

за участю представників:

від позивача: Науменко О.В - довіреність;

від відповідача: Кісь Л.С. - довіреність.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2020 позов ДП "Одеський морський торговельний порт" задоволено. Стягнуто з ТОВ «Готель Одеса» на користь ДП "Одеський морський торговельний порт" 2 270 088,39 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2020 скасовано частково. Стягнуто з ТОВ «Готель Одеса» на користь ДП "Одеський морський торговельний порт" 258 601,86 грн. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 виправлено описку у резолютивній частині постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 щодо суми витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яка підлягає сплаті ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь ТОВ «Готель Одеса». Стягнуто 45 258,46 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а не 5 818,54 грн відповідно до постанови від 04.11.2020.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2021 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі № 916/3168/19 скасувано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Одеса" на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» 2 011486,53 грн та розподілу судових витрат. Рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2020 у справі № 916/3168/19 залишено без змін. В решті постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі № 916/3168/19 залишено без змін. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 у справі № 916/3168/19 скасувано. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Одеса" на користь Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" 62 446,58 грн судового збору за подання касаційної скарги.

22.02.2021року, на виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2021 року, видані відповідні накази.

23.02.2021року Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ ОДЕСА" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2020р.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на недостатність коштів для сплати суми заборгованості перед Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" у зв`язку з запровадженням в Україні карантинних заходів

На підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано до суду жодних доказів.

Ухвалою суду від 24.02.2021 призначено розгляд заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ ОДЕСА" про відстрочення виконання рішення у справі №916/3168/19 у судовому засіданні на 10.03.2021

У судовому засіданні 10.03.2021 представник позивача заперечував проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Отже, законодавець встановив, що єдиною та безумовною підставою для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Слід зауважити, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо наявної загрози банкрутства юридичної особи, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

На думку суду, до заяви про відстрочення виконання рішення не надано належних та допустимих доказів того, що станом на даний час наявні обставини що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, зокрема, не надано доказів того, що у випадку надання судом відстрочення виконання рішення суду така заборгованість дійсно буде погашена у визначений строк.

Посилання відповідача на неможливість виконання рішення суду завдяки відсутністі діяльності готелю у зв`язку з запровадженням в Україні карантинних заходів на думку суду, не є доказом неможливості виконання рішення на даний час, оскільки готель «Одеса» фактично не працює та не здійснює будь-яку діяльність з 2011 р. Тобто будівля готелю як не функціонувала до введення карантину, так і скоріш за все не буде функціонувати одразу після його скасування.

Відповідачем надано копію балансу та звіту станом на 31.12.20(19 р.) Проте звітність Товариства за останній звітний рік - 2020, в матеріалах справи відсутні.

Також пов`язуючи виникнення заборгованості, стягнутої за рішенням суду у даній справі, з діями Одеського порту дане твердження не відповідає реальним подіям. В рішенні суду по справі № 916/3168/19 від 17.02.2020 р., залишеним в силі судом касаційної інстанції, встановлено що Одеський порт не мав можливості залучити ТОВ «Готель Одеса» до проведення тендеру. Тому ТОВ «Готель Одеса» не могло бути стороною договору - укладення тристороннього договору за результатами проведення тендеру законодавством не передбачено.

Конституційний суд України у рішенні від 26.06.2013р. у справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" наголошує, що за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про надання розстрочки чи відстрочки виконання рішення суду повинен встановити чи не порушає це інтереси обох сторін, оскільки, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі "Трихліб проти України", заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Отже, внаслідок тривалого невиконання рішення суду, порушуються права стягувача у виконавчому провадженні та вимоги ст.124 Конституції України,3акону України "Про виконавче провадження", ст.6 Конвенції, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочення виконання рішення, відповідачем не надано, згоди позивача на відстрочення виконання рішення суду відповідачем не отримано.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявності виняткових обставин, які б могли бути враховані судом для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду у даній справі, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.234, ч.7 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ ОДЕСА" про відстрочку виконання рішення по справі №916/3168/19 відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.03.2021р.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Літвінов