ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. Справа№ 910/3832/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Горда В.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 11.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» та 2) Національного авіаційного університету

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 (повний текст рішення підписано 23.06.2020)

у справі №910/3832/20 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант»

до Національного авіаційного університету

про стягнення грошових коштів у розмірі 1 894 891,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Національного авіаційного університету про стягнення заборгованості за договором про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) №573 від 06.09.2018 у розмірі 1 894 891,95 грн, з яких: основного боргу - 1 536 786,27 грн, пені - 282 363,52 грн, інфляційних втрат - 32 191,44 грн та 3% річних - 43 550,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 від 06.09.2018 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості наданих йому позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Короткий зміст заперечень на позов

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що дію договору про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 від 06.09.2018 було припинено 02.03.2019 року, договір на березень-квітень 2019 року не продовжувався, підстав для збільшення загальної вартості договору, крім наведених у додаткових угодах №№ 2, 3 у відповідача не було. Крім того, твердження позивача про наявність заборгованості за договором у розмірі 1 536 786,27 грн. стосуються періоду березень-квітень 2019 року, тобто періоду, коли дію договору вже було припинено, тому акти складені на підставі договору № 573 від 06.09.2018 після його припинення та поза межами видатків відповідача не мають юридичної сили для сторін.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 позов задоволено частково: стягнуто з Національного авіаційного університету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" грошові кошти: основного боргу - 494 761,11 грн, пені - 87 565,94 грн, інфляційних втрат - 8904,51 грн, 3% річних - 14 875,72 грн та судовий збір - 9091,61 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоано тим, що позивачем доведено факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати наданих послуг у лютому 2019 року у розмірі 494 761,11 грн., тоді як відповідач доказів сплати такої заборгованості станом на день розгляду справи - не надав. Також, оскільки відповідачем було допущено порушення виконанян своїх грошових зобов`язань щодо оплати послуг, суд першої інстанції, здійснивши відповідний перерахунок, стягнув з відповідача на користь позивача пені - 87 565,94 грн, інфляційних втрат - 8904,51 грн, 3% річних - 14 875,72 грн., відмовивши у решті заявлених позовних вимог у іншій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" 17.07.2020 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 1 284 251,67 грн, з яких: заборгованість по акту надання послуг №12 складає: 525 384,42 грн основної суми, 91 172,19 грн пені, 9445,65 грн інфляційних втрат, 14457,08 грн 3% річних; заборгованість по акту надання послуг №15 складає: 516 640,74 грн основної суми, 103 625,39 грн пені, 9298,29 грн інфляційних втрат, 14 217,19 грн 3% річних. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині, з чим не погоджується скаржник, суд першої інстанції не врахував, що між позивачем та відповідачем шляхом вчинення конклюдентних дій виникли господарські зобов`язальні правовідносини з надання послуг з прибирання приміщень (будівель) у березні та квітні 2019 року, що підтверджується актами надання послуг № 12 та № 15. При цьому, волевиявленням відповідача щодо прийняття відповідного обсягу послуг підтверджується в сукупності обставинами допуском працівників позивача на територію відповідача, допуском до виконання робіт з прибирання працівниками позивача, приймання без претензій по обсягам та якості наданих послуг з прибирання. Скаржник вказує, що недотримання письмової форми правочину щодо надання послуг з прибирання, які надавались у березні та квітні 2019 року позивачем та надання послуг поза межами строку дії договору без письмових угод не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку з оплати наданих та прийнятих послуг, а також не є підставою і звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Короткий зміст заперечень Національного авіаційного університету проти доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант»

14.08.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача - Національного авіаційного університету надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» (надісланий засобами поштового зв`язку), який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - Національний авіаційний університет - просив залишити апеляційну скаргу в оскаржуваній позивачем частині рішення - без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині - без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права у оскаржуваній позивачем частині.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказував про те, що:

- договір про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 від 06.09.2018 (із змінами, внесеними до нього додатковими угодами № 1 від 19.11.2018, № 2 від 26.12.2018, № 3 від 22.01.2019), діяв у період з 01.08.2018 по 01.03.2019, дію договору було припинено 02.03.2019, заборгованість за договором - відсутні;

- судом при ухваленні рішення не враховано приписи ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі» та ст. ст. 23, 48 Бюджетного кодексу України

Також, відповідачем в процесі розгляду справи письмові свідчення (заяви) старших адміністраторів гуртожитків № 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 та 13 про те, що акти виконаних робіт за лютий, березень та квітень 2019 року - не складалися та ними не підписувались, і копії вказаних свідчень долучені ним до матеріалів відзиву на апеляційну скаргу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Національного авіаційного університету та узагальнення її доводів

Крім того, не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Національний авіаційний університет 21.07.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог не було враховано, що заборгованість за договором - у відповідача відсутня, що підтверджується звітом про виконання договору про закупівлю, сформованим у системі Прозорро 05.03.2019. Крім того, грошова сума збільшення вартості договору на 20% , тобто на 529 000,80 грн. фактично була сплачена скаржником у січні 2019 року, на підтвердження чого був наданий акт надання послуг № 5 від 07.02.2019 і який фактично свідчить про повне виконання договору та вичерпання можливостей збільшення його вартості, а тому суд першої інстанції помилково врахував Акт надання послуг № 7 від 28.02.2019 на суму 494 761,11 грн. в якості належного доказу підтвердження факту надання послуг у лютому 2019 року позивачем. Таким чином, судом першої інстанції безпідставно не враховано приписи ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі» та ст. ст. 23, 48 Бюджетного кодексу України.

Короткий зміст заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» проти доводів апеляційної скарги Національного авіаційного університету

05.09.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» - надійшов відзив на апеляційну скаргу Національного авіаційного університету (надісланий засобами поштового зв`язку), який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу - 494 761,11 грн, пені - 87 565,94 грн, інфляційних втрат - 8904,51 грн, 3% річних - 14 875,72 грн - без змін, як таке, що ухвалено у наведеній частині з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказував про те, що:

- акт надання послуг № 5 від 07.02.2019 на суму 529 000,80 грн. був складений та підписаний сторонами за наслідками надання послуг у січні 2019 року, а спірним періодом є лютий - квітень 2019 року;

- додаткова угода № 3 до договору № 573 від 06.09.2018 підписана сторонами 22.01.2019, а п. 3 вказаної додаткової угоди набирає чинності після її підписання сторонами, а тому збільшення вартості договору на 20% було актуальним з лютого 2019 року;

- суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги наданий відповідачем акт надання послуг № 5 від 07.02.2019, як підтвердження повного виконання умов договору ще у січні 2019 року;

- відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, - не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності від виконання грошових зобов`язань;

- термін дії договору закінчився 01.03.2019, проте, потреба відповідача у послугах з прибирання приміщень була до 11.06.2019, що підтверджується протоколом № ВТ-відим./11.06 від 11.06.2019.

Також, 08.09.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів по справі, а саме: копії пооб`єктових актів згідно довідки-дислокації за лютий 2019 року та березень 2019 року, які додатково, на переконання позивача, підтверджують, що послуги з прибирання були надані відповідачу, який прийняв відповідні послуги без заперечень.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/3832/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Станік С.Р.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 27.07.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.07.2020 у справі №910/3832/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020, зупинено дію оскаржуваного рішення, розгляд справи призначено на 10.09.2020.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) апеляційну скаргу Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Станік С.Р.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 27.07.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.07.2020 у справі №910/3832/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 апеляційну скаргу Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, надійшла заява Національного авіаційного університету про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 поновлено Національному авіаційному університету пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження за апеляційною скаргою Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020, об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" та Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20, розгляд призначено на 10.09.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.09.2020 у справі №910/3832/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 справу №910/3832/20 прийнято до провадження визначеним складом суду.

10.09.2020 у розгляді справи оголошено перерву на 22.10.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. з 19.10.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.10.2020 у справі №910/3832/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 справу №910/3832/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В., розгляд справи призначено на 17.11.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. з 02.11.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.11.2020 у справі №910/3832/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Р., Станік С.Р.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 справу №910/3832/20 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи відкладено на 03.12.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 відкладено розгляд апеляційних скарг на 18.12.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. з 14.12.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.12.2020, у справі №910/3832/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 справу №910/3832/20 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" та Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р., розгляд справи призначено на 11.02.2021.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 11.02.2021 з`явився представник позивача. Відповідач в судове засідання 11.02.2021 представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи та наявність судового спору повідомлений за адресою свого місцезнаходження.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники відповідача, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників відповідача.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, а також враховуючи подання учасниками справи відзивів на апеляційні скарги та заперечень, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

В судовому засіданні 11.02.2021 представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» підтримав доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант», а проти доводів апеляційної скарги - Національного авіаційного університету заперечував з підстав, наведених у відзиві.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 06.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" (надалі - позивач, виконавець) та Національним авіаційним університетом (надалі - відповідач, замовник) укладено договір про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується у період серпень - грудень 2018 року надавати замовникові за ДК 021:2015 код 90910000-9 "Послуги з прибирання" приміщень (будівель), зазначені в додатку № 1 довідка-дислокація та технічних вимог - додаток № 2 далі - (послуги), які є невід`ємною частиною цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги згідно актів наданих послуг (надалі - акт).

Згідно з п. 1.2. договору, найменування та перелік послуг зазначені в додатку № 1 та додатку № 2, які є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п. 2.2. договору, робота, що виконується виконавцем, приймається замовником. При цьому, один раз в місяць, складається та підписується акт, який підтверджує факт виконання договірних зобов`язань виконавцем.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна договору становить 2 645 004,00 грн.

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 3.2. договору).

В п. 4.2. договору визначено, що замовнику до 10 (десятого) числа місяця, що настає за розрахунковим виконавцем надається рахунок до якого обов`язково додається акт.

Відповідно до п. 4.3. договору, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, що настає за розрахунковим, сторони підписують акти здачі-приймання наданих послуг та разом з актами виконавець надає замовнику рахунок для оплати наданих послуг. Розрахунковим місяцем вважається кожний календарний місяць року, у межах якого надавалися послуги.

Згідно з п. 10.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України застосовується до відносин між сторонами з 01 серпня 2018. Договір діє до повного виконання вказаних в даному договорі об`ємів послуг до 31.12.2018.

Додатковою угодою № 2 від 26.12.2018 року строк дії договору продовжено до 01.03.2019.

Також, пунктом 2 додаткової угоди № 2 від 26.12.2018 передбачено, що сторони погодилися, що бюджетні зобов`язання за договором на 2018 рік, на загальну суму, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, будуть оформлені сторонами окремою додатковою угодою в 2019 році, укладеною після затвердження замовником видатків на цю мету в установленому порядку.

В п. 3 додаткової угоди № 2 від 26.12.2018 сторони домовилися викласти п. 10.1. договору у редакції: "Цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до повного виконання вказаних в даному договорі об`ємів послуг, але не пізніше ніж до 01.03.2019 включно, а стосовно фінансових зобов`язань сторін 2018 року - до повного їх виконання, але не пізніше 31.12.2018 включно. Згідно зі ст. 631 ЦКУ сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення".

Додатковою угодою № 3 від 22.01.2019 до договору збільшено ціну договору на загальну суму, що не перевищує 20 відсотків ціни договору та внесено зміни до п. 3.1. договору та викладено його у редакції "Ціна цього договору становить 2 645 004,00 грн., з урахуванням збільшення до 20 відсотків суми, наданих послуг за договором, що складає 529 000,80 грн., разом це 3 174 004,80 грн.".

Як зазначав позивач у позовній заяві, на виконання умов договору про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 від 06.09.2018, позивач надав відповідачу послуги з прибирання приміщень (будівель) у лютому, у березні та у квітні 2019 року на загальну суму 1 536 786,27 грн., що підтверджується актами надання послуг № 7 від 28.02.2019 року за лютий 2019 року на загальну суму 494 761,11 грн., № 12 за березень 2019 року на загальну суму 525 384,42 грн., № 15 за квітень 2019 року на загальну суму 516 640,74 грн.

Позивач посилався в обгрунтування підстав звернення до суду з відповідним позовом, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання по оплаті послуг з прибирання приміщень (будівель) за лютий, у березень та за квітень 2019 року за рахунками на оплату № 9 від 28.02.2019 року на загальну суму 494 761,11 грн., № 11 від 31.03.2019 року на загальну суму 525384,42 грн., № 14 від 30.04.2019 року на загальну суму 516 640,74 грн., а отже, допустив неналежне виконання грошового зобов`язання з оплати наданих згідно договору про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 від 06.09.2018 року послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 1 536 786,27 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що дію договору про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 від 06.09.2018 року було припинено 02.03.2019 року, договір на березень-квітень 2019 року не продовжувався, підстав для збільшення загальної вартості договору, крім наведених у додаткових угодах №№ 2, 3 у відповідача не було. Твердження позивача про наявність заборгованості за договором у розмірі 1 536 786,27 грн. стосуються періоду березень-квітень 2019 року, тобто періоду, коли дію договору вже було припинено, тому акти складені на підставі договору № 573 від 06.09.2018 року після його припинення та поза межами видатків відповідача не мають юридичної сили для сторін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційних скарг, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами спору правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Як підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечувалось учасниками спору, 06.09.2018 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573, відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується у період серпень - грудень 2018 року надавати замовникові за ДК 021:2015 код 90910000-9 "Послуги з прибирання" приміщень (будівель), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги згідно актів наданих послуг.

На підтвердження факту надання обумовлених договором послуг позивач надав акти надання послуг № 7 від 28.02.2019 року за лютий 2019 року на загальну суму 494 761,11 грн., № 12 за березень 2019 року на загальну суму 525 384,42 грн., № 15 за квітень 2019 року на загальну суму 516 640,74 грн., які містять відомості про те, що їх складено на підставі договору № 573 від 06.09.2018.

Додатковою угодою № 2 від 26.12.2018, укладеною між позивачем та відповідачем, строк дії договору продовжено до 01.03.2019.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, договір № 573 від 06.09.2018 припинив свою дію 01.03.2019 згідно додаткової угоди № 2 від 26.12.2018.

При цьому, за твердженням позивача, у березні та квітні 2019 року надання послуг з прибирання здійснювалося на підставі досягнутої з відповідачем усної домовленості, а також в сукупності обставинами допуском працівників позивача на територію відповідача, допуском до виконання робіт з прибирання працівниками позивача, приймання без претензій по обсягам та якості наданих послуг з прибирання.

При цьому, будь-яких додаткових угод про продовження дії договору після 01.03.2019 - матеріали справи не містять і сторонами спору не заперечувалась обставина відсутності укладення у письмовій формі будь-яких угод щодо продовження строку дії договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною п`ятою статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, додатковою угодою № 3 від 22.01.2019 до договору збільшено ціну договору на загальну суму, що не перевищує 20 відсотків ціни договору, яка становить 3 174 004,80 грн.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованими та правомірними висновками суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги, які стосуються березня-квітня 2019 року виходять за межі строку дії договору та загальної вартості договору (з урахуванням збільшення вартості на 20%), які не забезпечені бюджетними призначеннями всупереч нормам ч. 5 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 2 додаткової угоди № 2 від 26.12.2018, оскільки матеріали справи зворотного не містять.

Також, згідно наданого відповідачем акту надання послуг № 5 від 07.02.2019 на загальну суму 529 000,80 грн. вбачається, що вказаний акт складений та підписаний сторонами за наслідками надання послуг у січні 2019 року, тоді як спірним періодом, в даному випадку, є лютий - квітень 2019 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про прийняття акту надання послуг № 7 від 28.02.2019 року на загальну суму 494 761,11 грн. як належного доказу в розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України щодо підтвердження факту надання послуг у лютому 2019 року, оскільки послуги за вказаним актом були надані в межах строку дії договору та прийняті сторонами без заперечень, що підтверджується підписами уповноважених сторін на акті.

При цьому, суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що акти надання послуг № 12 за березень 2019 року на загальну суму 525 384,42 грн. та № 15 за квітень 2019 року на загальну суму 516 640,74 грн. складені поза межами строку дії договору, що є порушенням норм чинного законодавства, зокрема, ст. ст. 36, 37 Закону України "Про публічні закупівлі".

Доводи позивача про те, що між позивачем та відповідачем шляхом вчинення конклюдентних дій виникли господарські зобов`язальні правовідносини з надання послуг з прибирання приміщень (будівель) у березні та квітні 2019 року, що підтверджується актами надання послуг № 12 та № 15, а волевиявленням відповідача щодо прийняття відповідного обсягу послуг підтверджується в сукупності обставинами допуском працівників позивача на територію відповідача, допуском до виконання робіт з прибирання працівниками позивача, приймання без претензій по обсягам та якості наданих послуг з прибирання - судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки, як зазначалось вище, вказані акти складені поза межами строку дії договору, що є порушенням норм чинного законодавства, зокрема, ст. ст. 36, 37 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим у відповідача відсутні обумовлені законом підстави для їх оплати. При цьому, допуск відповідачем представників позивача до прибирання відповідних приміщень - не підтверджує факт узгодження між сторонами обсягів та вартості відповідних послуг поза межами проведеної процедури закупівлі.

При цьому, надані позивачем на стадії апеляційного розгляду справи копії пооб`єктових актів згідно довідки-дислокації за лютий 2019 року та березень 2019 року, які додатково, на переконання позивача, підтверджують, що послуги з прибирання були надані відповідачу, який прийняв відповідні послуги без заперечень, а також надані відповідачем письмові свідчення (заяви) старших адміністраторів гуртожитків № 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 та 13 про те, що акти виконаних робіт за лютий, березень та квітень 2019 року - не складалися та ними не підписувались, і копії вказаних свідчень долучені ним до матеріалів відзиву на апеляційну скаргу, - не приймаються судом апеляційної інстанції в якості доказів під час розгляду даної справи на стадії апеляційного розгляду на підставі ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доводи, наведені позивачем та відповідачем в обгрунтування підстав неможливості подання вказаних доказів - визнаються судом апеляційної інстанції такими, що не свідчать про винятковість даного випадку, а сторонами не наведено обґрунтованих доводів щодо неможливості подання таких доказів суду першої інстанції на відповідній стадії судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на положення пункту 4.3. договору, строк оплати наданих послуг за актом надання послуг № 7 від 28.02.2019 року на загальну суму 494 761,11 грн. - є таким, що настав.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Ст. 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Суд апеляційної інстанції дослідивши наявні матеріали справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо нездійснення оплати наданих послуг у лютому 2019 року у розмірі 494 761,11 грн., тоді як відповідач доказів сплати такої заборгованості станом на день розгляду справи - не надав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про закупівлю послуг з прибирання приміщень (будівель) № 573 від 06.09.2018 року у розмірі 494 761,11 грн., з відмовою у решті заявлених позовних вимог в частині основного боргу.

При цьому, доводи відповідача про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог не враховано приписи ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі» та ст. ст. 23, 48 Бюджетного кодексу України - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання грошових зобов`язань, як і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення таких зобов`язань. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що договір між позивачем та відповідачем укладено за результатами проведеної публічної закупівлі послуг, і акт надання послуг № 7 від 28.02.2019 року на загальну суму 494 761,11 грн. підписано сторонами в межах відповідної закупівлі.

Зокрема, Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача за порушення грошових зобов`язань щодо оплати послуг по договору пеню у розмірі 282 363,52 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 32 191,44 грн. та 3% річних у розмірі 43 550,72 грн.

Відповідно дост. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

П. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В п. 7.3. договору визначено, що у випадку прострочення виконання грошових зобов`язань замовник зобов`язується сплачувати виконавцю пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього періоду прострочення та припиняється з дня наступного за днем погашення боргу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені за актом надання послуг № 7 від 28.02.2019 року на загальну суму 494 761,11 грн., суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що нарахування пені проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 87 565,94 грн. пені за актом надання послуг № 7 від 28.02.2019 року - є обґрунтованими, в іншій частині щодо стягнення пені позивачу обгрунтовано відмовлено судом першої інстанції.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 року у справі № 924/312/18 та від 05.07.2019 року у справі № 905/600/18.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши розрахунок інфляційних втрат за актом надання послуг № 7 від 28.02.2019 на загальну суму 494 761,11 грн., з урахуванням сум, строків та ставок нарахувань, встановив, що загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8904,51 грн., у зв`язку з чим судом першої інстанції обгрунтовано присуджено до стягнення вказану суму інфляційних втрат з відмовою в іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши розрахунок 3% річних за актом надання послуг № 7 від 28.02.2019 на загальну суму 494 761,11 грн., урахуванням сум, строків та ставок нарахувань, встановив, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 14 875,72 грн., у зв`язку з чим судом першої інстанції обгрунтовано присуджено до стягнення вказану суму 3% річних з відмовою в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 494 761,11 грн. основного боргу, 87 565,94 грн. пені, 8904,51 грн. інфляційних втрат, 14 875,72 грн. 3% річних, з відмовою у решті позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржниками в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про часткове задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, за наведених скаржниками доводів апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржників відповідно.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №910/3832/20 залишити без змін.

4. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покладаються на скаржників.

5. Матеріали справи №910/3832/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано: 22.03.2021 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік