ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 Справа № 917/1958/20

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., при секретарі судового засідання Рожко О.П., розглянувши матеріали

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича, юридична адреса: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2

до відповідача Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича, АДРЕСА_3

про стягнення 240631,44 грн.

Представники сторін: відсутні

ВСТАНОВИВ:

15.12.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича до відповідача Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича про стягнення 240631,44 грн. заборгованості за договором поставки № 11 від 13.03.2020р., з яких: 55083,00 грн. основна заборгованість, 3774,54 грн. - пеня, 16524,90 грн. - штрафу за прострочення більш ніж на 30 календарних днів у розмірі 30% від суми заборгованості; 165249,00 грн. - штрафу у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення покупцем оплати вартості товару більш ніж на 2 календарні місяці.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 р. справу №917/1958/20 передано на розгляд судді Паламарчука В.В.

За ухвалою суду від 21.12.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, встановлено сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

Ухвалою суду від 19.01.2021 р. суд відклав підготовче засідання.

Від відповідача, відзив на позовну заяву не надійшов.

16.03.2021 р. представники сторін в судове засідання не з`явилися, явка сторін ухвалою суду від 18.02.2021р. визнавалась необов`язковою.

Копія ухвали суду від 18.02.2021р., яка направлялася на адресу відповідача зазначеною у позовній заяві, та яка співпадає з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 38806, Полтавська область, Чутівський район, с. Щасливе, вул. Жовтнева, 6, повернулася з відміткою поштової установи: "За закінченням терміну зберігання".

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13 березня 2020 року між Позивачем (Постачальник за договором) та Відповідачем (Покупець за договором) було укладено договір поставки № 11 (далі за текстом - Договір, а.с. -4).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник передає у власність та/або на зберігання (з метою створення запасів)/резервування Товар, в строки та на умовах, передбачених даним Договором, а Покупець приймає, зберігає/резервує та оплачує Товар на умовах, визначених у даному Договорі.

Згідно п. 1.2 Договору асортимент, кількість та ціна Товару, що поставляється по даному Договору, визначаються у накладних, які оформляються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару.

Сторони погодили, що Датою поставки партії вважається дата прийому-передачі Товару, зазначена у відповідній накладній (відповідному товаросупроводжувальному документі) (п. 4.4 Договору).

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що Постачальник може надати Покупцю можливість сплатити вартість поставленого Товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору, Позивач здійснив поставку товарів згідно накладної № ПК000000244 від 13.03.2020 р. на суму 94 583,00 грн. (а.с. - 5-8).

Відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлені товари згідно наступних платіжних доручень:

- № @2РL656755 від 20.08.2020 р. на суму 3 500,00 гривень;

- № @2РL473480 від 31.08.2020 р. на суму 6 000,00 -гривень;

- № @2РL723063 від 02.09.2020 р. на суму 10 000,00 гривень;

- № @2РL 160562 від 28.09.2020 р. на суму 5 000,00 гривень;

- № @2РL468479 від 07.10.2020 р. на суму 5 000,00 гривень;

- № @2РL240650 від 07.10.2020 р. на суму 5 000,00 гривень;

- № @2РL870148 від 29.10.2020 р. на суму 2 000,00 гривень;

- № @2РL220303 від 11.11.2020 р. на суму 3 000,00 гривень (а.с. -9-16).

Загальна сума оплачених товарів за наведеними платіжними дорученням становить 39 500,00 гривень.

Таким чином, за даними позивача, враховуючи часткову оплату поставлених товарів, станом на 07 грудня 2020 року заборгованість. Відповідача перед Позивачем за Договором становить 55 083,00 гривень.

З матеріалів справи слідує, що 18 листопада 2020 року Позивачем було направлено претензію Відповідачу із вимогою сплатити заборгованість у розмірі за поставлені товари та повернути нереалізований товар, або сплатити загальну суму боргу (з урахуванням штрафних санкцій) у розмірі 240 505,02 гривень (а.с. -17-19). Однак, станом на 07.12.2020 р. відправлення не було вручене під час доставки.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати вартості Товару Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 30 календарних днів Покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 30 % від суми поставки, строк по якій було порушено. У випадку прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 2 календарних місяці Покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь Постачальника штраф у трикратному розмірі від суми поставки, строк по якій було порушено.

На підставі даного пункту Договору позивач нарахував відповідачу наступні штрафні санкції:

- пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення на суму - 3 774,54 гривень;

- штраф, за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів, у розмірі 30 % від суми заборгованості на суму -16 524,90 гривень;

- штраф у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 2 календарних місяці на суму - 165 249,00 гривень.

Таким чином, загальна сума заборгованості, заявлена позивачем до стягнення, становить 240 631,44 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу за договором поставки від 13.03.2020 №11 у розмірі 55083,00 грн.

В силу частини 2 статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень пункту 7.1 Договору у разі несвоєчасної оплати вартості Товару Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 30 календарних днів Покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 30 % від суми поставки, строк по якій було порушено. У випадку прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 2 календарних місяці Покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь Постачальника штраф у трикратному розмірі від суми поставки, строк по якій було порушено.

Позивачем заявлено до стягнення:

- пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення на суму - 3 774,54 гривень;

- штраф, за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів, у розмірі 30 % від суми заборгованості на суму -16 524,90 гривень;

- штраф у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 2 календарних місяці на суму - 165 249,00 гривень. (розрахунок а.с. -20).

Суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України та узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред`явлених до стягнення штрафів, суд дійшов висновку, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, виконаний арифметично вірно, вказані суми штрафів нараховані обґрунтовано та підлягають до стягнення.

Щодо розрахунку суми пені, то з огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В розрахунку пені позивач не зазначив періоду її нарахування, вказавши лише кількість днів заборгованості 269, що перевищую шестимісячний період, визначений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. Вказане позбавляє суд можливості встановити за який період позивач нараховує пеню та перевірити правильність розрахунку. В зв`язку з викладеним, позовні вимоги в частині стягнення 3774,54 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 55083,00 грн. - основної заборгованості, 16524,90 грн. - штрафу за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів, у розмірі 30 % від суми заборгованості, 165 249,00 грн. - штраф у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 2 календарних місяці, 3552,87 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити в задоволенні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук