РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/77/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, розгляд якої здійснено у порядку загального позовного провадження

за позовом: Дочірнього підприємства "Харківспецзбут"

вул. Дерев`янка, буд. 3, м. Харків, 61103

електронна адреса:

до відповідача: Чернігівське колективне підприємство "Пожтехніка" Добровільного пожежного товариства України,

вул. Бєлова, буд. 13, м. Чернігів, 14032

електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 10024013 грн 79 коп.

За участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні була підписана вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Дочірнім підприємством "Харківспецзбут" подано позов до Чернігівського колективного підприємства "Пожтехніка" Добровільного пожежного товариства України про стягнення 10024013,79 грн боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки № 2 від 01.09.2017.

Ухвалою суду від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.02.2021.

Ухвала суду від 22.02.2021 була направлена на електронні адреси учасників справи.

18.02.2021, до початку судового засідання, від позивача надійшли уточнення позовних вимог №14 від 16.02.2021, в яких позивач зазначив, що у прохальній частині позовної заяви ним зазначена сума стягнення цифрами вірно - 10024013,79 грн, а прописом сума зазначена з помилкою (опискою), а тому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 10024013 (десять мільйонів двадцять чотири тисячі тринадцять) гривень 79 коп.

Суд прийняв дані уточнення позовних вимог до розгляду та долучив їх до матеріалів справи.

18.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 16.02.2021, в якому відповідач повідомляє, що Чернігівське колективне підприємство «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України перебуває у складному фінансовому становищі, що призвело до невиконання зобов`язань з оплати товарів згідно договору поставки № 2 від 01.09.2017. Відповідач визнає повністю позовні вимоги, заявлені позивачем, та просить суд повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд долучив відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.02.2021 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 16.03.2021, про що повідомив учасників справи під розписки від 18.02.2021.

24.02.2021 від позивача надійшла заява №15 від 22.02.2021, в якій позивач просить, у зв`язку з визнанням відповідачем позову в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме 75180,05 грн сплаченого при поданні позову платіжним дорученням №20 від 15.01.2021.

Суд прийняв заяву до розгляду та долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.03.2021 було оголошено перерву до 25.03.2021, про що повідомлено учасників справи під розписки від 16.03.2021.

У судове засідання 25.03.2021 повноважні представники сторін не прибули.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

Враховуючи, що неявка відповідача та позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд відповідно до вимог ч. 9 ст. 165, ч.2 ст.178 та ч. 1 ст. 202 ГПК України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Частиною 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.191 Господарського процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відзив на позовну заяву від 16.02.2021, у якому відповідач повністю визнає заявлені позовні вимоги, підписано уповноваженою особою - директором Чернігівського колективного підприємства "Пожтехніка" Добровільного пожежного товариства України Сергеюком М.М.

Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб; дії законного представника відповідача - директора Чернігівського колективного підприємства "Пожтехніка" Добровільного пожежного товариства України Сергеюка М.М., який підписав відзив на позовну заяву, не суперечать інтересам особи, яку він представляє, і це є процесуальним правом сторони, згідно зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд приймає визнання позову відповідачем у частині заявлених позовних вимог про стягнення 10024013,79 грн боргу по договору поставки № 2 від 01.09.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

01.09.2017 між Дочірнім підприємством «Харківспецзбут» (Постачальником) та Колективним підприємством "Пожтехніка" (Покупцем) було укладено Договір поставки №2 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність Покупцю певний товар, а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Згідно з п.1.2. Договору предметом постачання є наступний товар: ЗПУ LM08-002; Спринклер LM08-002; Індікатор LM06-010; Порошок вогнегасний АВС-Е СС; Герметик; Паспорт вогнегасника (бланк); Плівка пакувальна; Пломба LM04-011-02; Етикетка з голограмою; Корпус ВП-5; ЗПП LM2003; Індікатор тиску LM06-016; Трубка-сифонна LM04-003-А 255мм; Шланг с раструбом (ВП-5) LM400103; Рукав всмоктуючий D-80; Головка рукавна напірна ГР-80; Відро пожежне; Порошок вогнегасний «ПРО МІКС АВС-30»; ЗПУ LM 03001; Вогнегасник ВВК-3,5.

Відповідно до п. 2.1.,3.1.,7.1. Договору обсяг постачання визначається у накладних, виписаних Постачальником, які додаються до даного Договору. Асортимент товару передбачається у накладних Постачальника, які додаються до даного Договору. Вартість одиниці товару вказується у накладній, яка є невід`ємною частиною договору.

У п.6.1. Договору сторони передбачили, що для своєчасного планування поставки товару, Покупець за 10 днів до дати відвантаження, направляє Постачальнику заявку будь-яким зручним шляхом (факс та ін.) з вказівкою про найменування, асортимент і кількість необхідного товару.

Товар повинно поставити протягом дванадцяти днів з моменту отримання заявки Покупця (п.2.2. Договору).

Постачальник має право на дострокове постачання кожної партії товару з обов`язковим повідомленням Покупця про це в термін трьох днів з моменту отримання заявки (п.6.2. Договору).

Відповідно до п. 9.1., 9.2. Договору постачання здійснюється на умовах: Інкотермс- 2010, термін DDP. Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання накладної в м. Чернігів по вул. Бєлова, 13.

Згідно з п. 8.1. Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється в безготівковому порядку протягом п`яти банківських днів після отримання товару.

Покупець оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, передбаченою у накладній, яка додається до даного Договору (п.7.2. Договору).

У відповідності до п. 13.1. Договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 30 листопада 2020 року.

11.03.2020 сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору поставки №2 від 01.09.2017

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивачем (постачальником) було поставлено відповідачу (покупцю) товар на загальну суму 10310333,79 грн, що підтверджується:

-рахунками-фактурами №547 від 25.09.2017, №604 від 09.10.2017, №616 від 12.10.2017, №639 від 19.10.2017, №702 від 13.11.2017, №712 від 16.11.2017, №725 від 22.11.2017, №803 від 18.12.2017, №1 від 03.01.2018, №209 від 16.04.2018, №234 від 04.05.2018, №266 від 04.05.2018, №422 від 03.07.2018, №480 від 27.07.2018, №574 від 03.09.2018, №580 від 01.10.2018, №713 від 05.11.2018, № 753 від 28.11.2018, №776 від 04.12.2018, №802 від 20.12.2018, №40 від 01.02.2019, №108 від 13.03.2019, №163 від 16.04.2019, №164 від 16.04.2019, №267 від 18.06.2019, №314 від 12.07.2019, №360 від 19.08.2019, №408 від 25.09.2019, №444 від 22.10.2019, №518 від 04.12.2019, №14 від 23.01.2020, №69 від 14.02.2020, №74 від 18.02.2020, №88 від 02.03.2020, №143 від 02.04.2020, №207 від 01.06.2020, №408 від 05.10.2020, №423 від 21.10.2020, № 468 від 24.11.2020;

-накладними № 490 від 25.09.2017, №537 від 09.10.2017, №547 від 12.10.2017, №569 від 20.10.2017, №608 від 13.11.2017, №611 від 13.11.2017, №612 від 14.11.2017, №644 від 23.11.2017, №662 від 01.12.2017, №689 від 12.12.2017, №705 від 18.12.2017, №1 від 03.01.2018, №234 від 04.05.2018, №275 від 21.05.2018, №336 від 11.06.2018, №359 від 21.06.2018, №383 від 03.07.2018, №447 від 01.08.2018, №525 від 04.09.2018, №580 від 01.10.2018, №639 від 06.11.2018, № 699 від 04.12.2018, № 707 від 11.12.2018, №719 від 20.12.2018, №51 від 01.02.2019, №95 від 13.03.2019, №149 від 17.04.2019, №150 від 17.04.2019, №239 від 18.06.2019, №289 від 12.07.2019, №294 від 16.07.2019, №339 від 19.08.2019, №391 від 25.09.2019, №439 від 22.10.2019, №503 від 04.12.2019, №11 від 24.01.2020, №63 від 14.02.2020, №67 від 18.02.2020, №93 від 02.03.2020, №145 від 02.04.2020, №218 від 01.06.2020, №339 від 11.08.2020, №400 від 05.10.2020, №414 від 21.10.2020, № 455 від 24.11.2020, копії яких додано до матеріалів справи.

Відповідачем товар отримано на підставі довіреностей №308 від 09.10.2017, №327 від 20.10.2017, №179 від 11.06.2018, №204 від 03.07.2018, №243 від 30.07.2018, №346 від 05.11.2018, №378 від 28.11.2018, №210 від 05.10.2020, №353 від 21.10.2020, №238 від 25.11.2020. Заперечень щодо кількості та вартості поставленого товару відповідачем суду не надано. Доказів наявності розбіжностей щодо кількісних та якісних показників поставленого товару відповідачем суду також не надано.

Відповідач частково оплатив вартість товару на загальну суму 286320,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 995 від 11.07.2018 на суму 60000,00 грн, № 16302 від 19.02.2020 на суму 225360,00 грн, № 6813 від 19.04.2020 на суму 960,00 грн.

Сторонами було складено та підписано акти звірки взаємних розрахунків від 10.01.2018 за період з 25.09.2017 по 31.12.2017 на суму 1687805,79 грн; від 09.01.2019 за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на суму 3527400,00 грн (сальдо на 01.01.2019 складає 5155205,79 грн); від 09.01.2020 за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 на суму 2977584,00 грн (сальдо на 01.01.2020 складає 7906469,79 грн); від 03.12.2020 за період з 24.01.2020 по 24.11.2020 на суму 2117544,00 грн (сальдо на 01.12.2020 складає 10024013,79 грн).

З метою врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією №31 від 07.12.2020 з вимогою сплати заборгованості в сумі 10024013,79 грн.

У відповіді на претензію вих№488 від 11.12.2020 відповідач підтвердив прийняття товарів згідно з договором поставки №2 від 01.09.2017 на суму 10024013,79 грн та зазначив, що у зв`язку із скрутним фінансовим становищем здійснити виплату вказаного боргу в повному обсязі зможе лише після надходження коштів від дебіторів.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідачем не сплачена і становить 10024013,79 грн.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 10024013,79 грн заборгованості.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з приписами ст.6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2017 між сторонами у справі було укладено договір поставки №2, предметом поставки якого сторони визначили товар в кількості, асортименті та на умовах, визначених у накладних, які є невід`ємними частинами договору. Цей договір підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено печатками.

Таким чином, між сторонами був укладений договір поставки, який регулюється нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч.1,2 ст.538 Цивільного кодексу України).

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на загальну суму 10310333,79 грн за вищевказаним Договором, а тому відповідно до ст.538 Цивільного кодексу України, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання розрахуватись за отриманий товар.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №910/14263/13.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував свої зобов`язання щодо поставки товару, проте, відповідач свої зобов`язання за договором виконав частково, вартість товару оплатив частково та з порушенням обумовлених строків.

Станом на день прийняття рішення судом заборгованість відповідача по оплаті вартості товару за Договором поставки №2 від 01.09.2017 не сплачена та становить 10024013,79 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів належного виконання ним грошових зобов`язань за Договором поставки №2 від 01.09.2017 та доказів, які підтверджують здійснення ним повної оплати за отриманий товар, неналежне виконання відповідачем умов договору щодо несвоєчасної оплати за поставлений позивачем товар визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву та підтверджено представником відповідача у судових засіданнях, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10024013,79 грн.

Враховуючи, що відповідач у порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлений товар своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" також передбачено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги, що при зазначеній ціні даного позову 10024013,79 грн, розмір судового збору становить 150360,21 грн; відповідачем до початку розгляду справи по суті було визнано позов, а тому заява позивача про повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає задоволенню.

Відповідно, позивачу - Дочірньому підприємству "Харківспецзбут" підлягає поверненню з Державного бюджету судовий збір у сумі 75180,10 грн, сплачений платіжним дорученням № 20 від 15.01.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №927/77/21.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 75180,11 грн.

Керуючись ст. 42, 46, 74, 123, 129, 130, 191, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Прийняти визнання позову Чернігівським колективним підприємством "Пожтехніка" Добровільного пожежного товариства України (вул. Бєлова, буд. 13, м. Чернігів, 14032; ).

2. Позовні вимоги Дочірнього підприємства "Харківспецзбут" (вул. Дерев`янка, буд. 3, м. Харків, 61103; ) до Чернігівського колективного підприємства "Пожтехніка" Добровільного пожежного товариства України (вул. Бєлова, буд. 13, м. Чернігів, 14032; ) про стягнення 10024013,79 грн, задовольнити повністю.

3. Стягнути з Чернігівського колективного підприємства "Пожтехніка" Добровільного пожежного товариства України (вул. Бєлова, буд. 13, м. Чернігів, 14032; ) на користь Дочірнього підприємства "Харківспецзбут" (вул. Дерев`янка, буд. 3, м. Харків, 61103; код ЄДРПОУ 317863,79 грн боргу та 75180,11 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Заяву Дочірнього підприємства "Харківспецзбут" (вул. Дерев`янка, буд. 3, м. Харків, 61103; ) про повернення судового збору задовольнити.

5. Повернути Дочірньому підприємству "Харківспецзбут" (вул. Дерев`янка, буд. 3, м. Харків, 61103; ; рахунок № НОМЕР_1 в АТ Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, код банку 380805) з Державного бюджету (рахунок № UA3025739, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), отримувач - УК у м. Черніг.обл./тг м.Чернігів 220301, код банку 899998, ) 75180,10 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням №20 від 15.01.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Чернігівської області № 927/77/21.

Це рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.03.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор