ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р. Справа № 924/1210/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря сдуовоого засідання Устінової А.П., розглянувши cправу

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Красилів Хмельницької області

про стягнення 16 069,80 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Кучер О.М. - керівник; Сидорук Д.В. - згідно ордеру серії ХМ №027959 від 02.02.2021р.

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить cтягнути з відповідача 16 069,80 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. В обґрунтування позовних вимог вказує на здійснення відповідачем скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягаю нормуванню згідно із законодавством, у р. Случ, чим порушено вимоги ст. ст. 44, 110, 111 Водного кодексу України. Посилається також на положення ст.ст. 20-2, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.11.2020р. відкрито провадження у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький, до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Красилів Хмельницької області про стягнення 16 069,80 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, для її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2021р. постановлено здійснювати розгляд справи №924/1210/20 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Повноважний представник позивача на судове засідання 23.03.2021 року не з`явився; надіслав лист від 23.03.2021 року з проханням проводити розгляд справи без представника; на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судовому засіданні та у наданому суду відзиві на позов проти позовних вимог заперечує. Зазначає про те, що акт перевірки №159/03 від 20.02.2020 року містить вичерпний перелік виявлених порушень вимог законодавства та в ньому відсутні порушення щодо скиду амонійного азоту. Посилаючись на наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.07.2012 року №471 зауважує, що в акті перевірки мали би зазначатися надлишки скиду амонійного азоту, а не азоту амонійного. Окрім того, заперечує проти здійснених позивачем нарахувань. Зокрема, звертає увагу на необґрунтованості застосування коефіцієнту Ккат 1,6 для поверхневих водних об`єктів рибогосподарського використання, II категорії, хоча згідно додатку 2 має застосовуватися коефіцієнт 1,0 - поверхневі водні об`єкти: господарсько-побутового використання, що передбачено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15 грудня 1994 року № 1 16 «Про затвердження Інструкції про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об`єкти із зворотними водами».

Вважає невірним використання проіндексованого питомого економічного збитку від забруднення водних ресурсів за 2020 рік (гама), оскільки слід застосувати індекс за 2019 рік, який складає 2011,20 гривень = 1931,99* 104,1/100. Заперечує також щодо розрахунку величини питомого економічного збитку від забруднення водних і ресурсів, який згідно Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.07.2012 року №471 становить 1 (величина для води рибогосподарських потреб). Робить висновок, що розмір збитків має становити: 3=1*1,11*1,5* [(1,14*2011,2)+(0,047*25140)]=1 *1,11*1,5*3474,35=5784,79 гривень. У наданих суду 23.02.2021 року розрахунках вважає, що розмір збитків становить 7999,75 грн. або 9329,17 грн.

Позивач у відповіді на відзив від 12.01.2021р. стверджує про безпідставність доводів відповідача. Зазначає, що річка Случ як поверхневий водний об`єкт у місці скиду зворотних вод до поверхнево-водного об`єкту господарсько-побутового використання не відноситься, а забір для господарсько-питного водокористування для питних, санітарно- гігієнічних потреб, передачі води вторинним водокористувачам здійснюється з підземного водоносного горизонту. Доказів того, що дана ділянка водного об`єкту відноситься до господарського-питного і водокористування відповідачем не надана. Окрім цього, у абзаці 2 пункту 7 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, що затверджені постановою КМУ Лг2465 від 25.03.1999 р. зазначено, що на ділянках водних об`єктів, які знаходяться в межах населених пунктів, незалежно від цілей водокористування нормативи встановлюються як для води, що використовуються для задоволення господарсько-побутових потреб. Скид забруднюючих речовин зі зворотними водами суб`єкта господарювання здійснюється за межами населеного пункту (дозвіл на спеціальне водокористування №550/ХМ/49д-19 від 15.04.2019p.), відповідно і ділянка річки Случ, де здійснювався скид забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням нормативів ГДС не може бути віднесена до поверхневого водного об`єкту господарсько-побутового використання. Отже, застосування значення коефіцієнта Ккат - 1,0 у формулі 12 Методики, як на тому наполягає відповідач, є таким, що суперечить вимогам законодавства.

Вважає використання при розрахунку значення проіндексованого питомого економічного збитку від забруднення водних ресурсів у 2020 році (гама) = 2103,7 грн/т. таким, що відповідає дійсності та у відповідності до Методики. Додатково звертає увагу суду, що ділянка річки Случ не може відноситися до поверхневого водного об`єкту господарсько-побутового використання, тому при розрахунку були використанні величини ГДК для забруднюючих речовин як для водних об`єктів рибогосподарського призначення. Окрім того, у дозволі на спеціальне водокористування №1128, який діяв до 14.04.2019 року, категорія водного об`єкту вказана як рибогосподарська. Заперечує і щодо твердження, що забруднюючі речовини азот амонійний та амонійний азот - різні речовини, оскільки формула для цих речовин однакова, а саме N (NH4+).

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області у період з 11.02.2020 р. по 20.02.2020 р. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, про що складено акт №159/03.

Позапланова перевірка Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства проведена на підставі наказу Державної екологічної інспекції від 06.02.2020р. №184.

Перевіркою встановлено, зокрема, що в порушення п.3 ст. 44, п. 6 ст. 70 Водного кодексу України за даними звіту про використання води за 2019 рік (форма №2-ТП-водгосп, яка складена суб`єктом господарювання та надана до РОВР у Хмельницькій області 24.01.2020р.) суб`єктом господарювання перевищено нормативи ГДС (т/рік) по азоту амонійному та нітритах: фактично скинуто азоту амонійного зі зворотними водами 1,87 т при нормативі ГДС 0,658557 т/рік та нітритів 0,1 т при нормативі ГДС 0,0526845 т/рік (п. 6.5 опису виявлених порушень згідно акту №159/03).

Вказаний акт містить підписи посадових осіб відповідача (Красилівського ПВКГ), зокрема: т.в.о. начальника Кучера О.М., головного інженера Лісовського В.В., майстра очисних споруд Стафурського М.В., начальника лабораторії Літнарович С.Р. Акт підписано 20.02.2020р. без зауважень.

20.02.2020р. Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області складено протоколи №№005570, 005571 про адміністративне порушення, у яких зафіксовано порушення начальником лабораторії Красилівського ПВКГ Літнарович С.Р. Правил охорони водних ресурсів і забруднення вод р. Случ внаслідок скидку зворотних вод з перевищенням нормативів ГДС, що підтверджено протоколам №15-20, №16-20 від 17.02.2020р., від 19.02.2020р. вимірювань вмісту показників та складу властивостей вод; встановлено, що посадовою особою не здійснюється визначення якості вод, що скидаються, а саме токсичності по вмісту коліфагів, лактопозитивних кишкових паличок, життєздатних яєць гельмінтів. Протоколи містять підпис Літнарович С.Р.

Постановою про накладення адміністративного стягнення №62/03 від 21.02.2020 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 59, ст. 60 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136,00 грн.

Згідно платіжного доручення №1526 від 24.02.2020р. Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства сплатило штраф в розмірі 136,00 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку розміру збитків, заподіяних державі Красилівським підприємством водопровідно-каналізаційного господарства внаслідок скиду зі зворотними водами забруднюючих речовин із перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягають застосуванню згідно із законодавством від 24.02.2020 року, розмір збитків, заподіяних Красилівським підприємством водопровідно-каналізаційного господарства, розраховувався за формулою 12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів: З = Ккат х Кр х к3 х [(М азот амонійний х (гама) азот амонійний) + (М нітрити х (гама) нітрити )] = 1.6 х 1,11 х 1,5 х [(1,14 х 4207,4) + (0,047 х 26296,25)] = 1,6 х 1,11х 1,5 х 6032,2 = 16069,8 грн.

Розрахунок виконано начальником відділу старшим інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області відділу державного екологічного нагляду (контролю) водних ресурсів О.Ю. Вишомірською.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 23.03.2020 р. №1376/11, в якому повідомив про необхідність виконання зобов`язання по відшкодуванню збитків, заподіяних державі, у розмірі 16069,80 грн. До листа додано копію розрахунку.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

У розрахунку нормативів гранично допустимих скидів (ГДС) забруднюючих речовин у водний об`єкт із зворотними водами Красилівського ПВКГ м.Красилів, виконаного приватним підприємством "Екоінформ-ЛД", та погодженим т.в.о. начальника Красилівського КПВГ Кучером О.М. у 2019 році, гранично допустимий скид (ГДС) забруднюючих речовин у водний об`єкт із зворотними водами по випусках, рік досягнення ГДС 2019 р., по водному об`єкту: р. Случ, за межами м. Красилів, вказано, що категорія водокористування водного об`єкту рибогосподарська.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За приписами частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст.16 Конституції України).

Водним кодексом України передбачено, що усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими актами законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 2 Водного кодексу України завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ (ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до ст.38 ВК України нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води водних об`єктів.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 44 ВК України водокористувачі зобов`язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Частиною 1 ст. 70 ВК України визначено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Згідно зі ст. 95 ВК України усі води (водні об`єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров`ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об`єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод.

Відповідно ч.1 ст.40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб.

Пунктом «в» статті 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема встановлення лімітів використання природних ресурсів, скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище.

За приписами ст. 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється Державною екологічною інспекцією України - центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля.

Згідно ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно пп. 8 п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Відповідно до п. 7 Положення № 275 Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Із матеріалів справи вбачається, що Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області за результатами проведення планового заходу державного нагляду щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, порушення відповідачем вимог законодавства, а саме: перевищено встановлені нормативи скиду забруднюючих речовин із зворотними водами (азот амонійний, нітрити). Зокрема, відповідачем фактично скинуто азоту амонійного зі зворотними водами 1,87 т при нормативі ГДС 0,658557 т/рік та нітритів 0,1 т при нормативі ГДС 0,0526845 т/рік.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, у тому числі, скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлює Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389, відповідно до якої, а саме за формулою 12, наведеною в п. 7.1 Методики, і розрахована заявлена до стягнення шкода.

Відповідно до пункту 2.1 Методики наднормативними скидами забруднюючих речовин у водний об`єкт з перевищенням ГДС вважаються: скиди зі зворотними водами забруднюючих речовин з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягають нормуванню згідно із законодавством, або таких, що не підлягають нормуванню згідно із законодавством; скиди забруднюючих речовин внаслідок порушення регламенту санкціонованого скиду зворотних вод з перевищенням за окремими показниками нормативів ГДС регламенту; скиди забруднюючих речовин внаслідок аварійного скиду зворотних вод; самовільний скид зворотних вод без дозволу на спеціальне водокористування.

Факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єктів господарювання та розрахунковим методом (пункт 2.2 Методики).

Із постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2020 року вбачається, що 17.02.2020 року та 19.02.2020 року складено протоколи №15-20 №16-20 вимірювань та властивостей проб вод, за якими встановлено забруднення вод річки Случ внаслідок скиду зворотних вод з перевищенням нормативів ГДС. Постанова від 21.02.2020 року не оскаржена та виконана шляхом сплати вказаній у ній штрафу.

Верховний Суд у постановах від 16.07.2020 у справі № 826/4/16 та від 23.09.2020 у справі № 640/2911/19 вказав, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Акти перевірки №159/03 від 20.02.2020 року на час вирішення спору є чинним, зазначені в акті відомості відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані.

Отже, виходячи з наведеного, суд приймає Акт № 159/03 від 20.02.2020 року в якості належного та допустимого доказу порушення відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища шляхом забруднення водойми р. Случ наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами. Вказане також не заперечується останнім.

Заперечення Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства щодо зазначення в акті азоту амонійного, а не амонійного азоту, не спростовують викладених у ньому висновків; при цьому, відповідачем не доведено, в чому, на його думку, полягає відмінність відповідних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно зі статтею 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди (збитків) необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльність особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків (шкоди), їх наявності та розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 р. у справі №06/113-38, від 04.07.2011 р. у справі №51/250, від 07.10.2015 р. у справі №916/3371/14).

Протиправною поведінкою є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала та полягає в тому, що: - протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; - шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Факт порушення вимог природоохоронного законодавства встановлений актом №159/03 державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, на підставі звіту про використання води за 2019 рік, поданого відповідачем, та дослідженнями проб води.

Згідно до пункту 7.1. Методики розмірів відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС, грн, здійснюється за формулою 12: З = К кат х К Р х k з х [(М i1 х g i1) + (М i2 х g i2) + ...(М im х g im)],

де К кат - коефіцієнт, що враховує категорію водного об`єкта, який визначається згідно з додатком 2;

К Р - регіональний коефіцієнт дефіцитності водних ресурсів поверхневих вод, який визначається згідно з додатком 3;

k з = 1,5 - коефіцієнт ураженості водної екосистеми;

m - кількість забруднюючих речовин у зворотних водах;

М i - маса наднормативного скиду i-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т.

Розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючих речовин у річку Случ із зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду здійснено згідно формули 1 Методики №389 : М i = (С iф - С iд) х Q iф х t х 10 -6 ,

де М i - маса наднормативного скиду i-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т;

С iф - середня фактична концентрація i-ї забруднюючої речовини у зворотних водах, г/м 3;

С iд - дозволена для скиду концентрація i-ї забруднюючої речовини, визначена при затвердженні ГДС, г/м 3;

Q iф - фактичні витрати зворотних вод, м 3/год;

t - тривалість скидання зворотних вод з порушенням нормативів ГДС, год;

10 -6 - коефіцієнт перерахування маси забруднюючих речовин.

З 2012 року щорічно здійснюється індексація питомого економічного збитку від забруднення водних ресурсів, віднесеного до 1 тонни умовної забруднюючої речовини, грн/т.

З наданого Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області розрахунку розмірів відшкодування збитків вбачається правомірність встановлення кожного коефіцієнту при обрахуванні загального розміру відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам, скиданням стічних вод у водні об`єкти з перевищенням нормативів гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Таким чином загальний розмір збитків складає 16 069,80 грн.

Щодо тверджень відповідача про невірне застосування коефіцієнта Ккат, який дорівнює 1,6 в розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних водному об`єкту внаслідок скидів забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням встановлених нормативів ГДС, суд зауважує, що останнім не доведено належність водного об`єкта до об`єктів з комунально-побутовим використанням. Натомість, у розрахунку нормативів гранично допустимих скидів (ГДС) забруднюючих речовин у водний об`єкт із зворотними водами Красилівського ПВКГ м. Красилів, виконаного Приватним підприємством "Екоінформ-ЛД", у 2019 році категорію об`єкту визначено як рибогосподарську.

Судом також критично оцінюються заперечення щодо здійснення розрахунку величини питомого економічного збитку від забруднення водних ресурсів, віднесений до 1 тонни умовної забруднюючої речовини, з використанням показника 1. Так, згідно Нормативів екологічної безпеки водних об`єктів, показник 1 застосовується для рибницьких ставів (за положеннями ст. 1 Водного кодексу України ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів), в той час, як 0,5 - для природних прісних вод. Судом також приймаються до уваги доводи позивача щодо відсутності прив`язки згідно з Методикою при визначенні проіндексованого питомого економічного збитку від забруднення водних ресурсів до періоду здійснення скидів забруднюючих речовин щодо заперечень Красилівського ПВКГ у відповідній частині.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку про доведеність позивачем наявності шкоди у вигляді забруднення водного об`єкту, а також розміру даної шкоди.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, саме відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Втім, відповідачем у належний спосіб не було доведено існування жодних об`єктивних обставин, які спричинили скидання стічних вод у водні об`єкти з перевищенням нормативів гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що свідчить про наявність саме його вини у забрудненні водного об`єкту.

Враховуючи все вищенаведене, суд встановив наявність в діях відповідача усіх елементів складу правопорушення, зокрема, протиправна поведінка полягає у скиданні стічних вод у водний об`єкт з перевищенням нормативів гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що суперечить вимогам статті 70 Водного кодексу України, ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"; шкідливий результат такої поведінки (шкоди) полягає у забрудненні водного об`єкту, що спричиняє зниження якості води та стає загрозою її придатності для споживання, технічних потреб, технологічного процесу тощо; причинний зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою зумовлений тим, що у зв`язку з недотриманням вимог дозволу на спеціальне водокористування в частині затвердженої гранично допустимої концентрації скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами, було спричинено шкоду водному об`єкту, у вигляді його забруднення хімічними речовинами в недопустимій концентрації; вина особи, яка заподіяла шкоду презюмується, оскільки відповідачем не було доведено існування жодних обставин, які спричинили скидання стічних вод у водні об`єкти з перевищенням нормативів гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Красилів Хмельницької області про стягнення 16 069,80 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Красилів Хмельницької області про стягнення 16 069,80 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу задовольнити.

Стягнути з Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (31000, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Будівельна, 6, код 14153813) 16 069,80 грн. (шістнадцять тисяч шістдесят дев`ять гривень 80 коп.) шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу на користь держави в дохід Державного бюджету України, місцевих бюджетів Хмельницької обласної ради та Красилівської міської ради (ОТГ): УК у Красиілвському районі/отг м. Красилів номер рахунку UA0022717, код класифікації доходів бюджету 24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37972056, банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП).

Видати наказ.

Стягнути з Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (31000, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Будівельна, 6, код 14153813) на користь Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. І.Франка, 2/2, код 38045514) 2102,00 грн. ( дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.03.2021 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. І. Франка, 2/2) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (32500, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Будівельна, 6) - рек. з пов. про вручення