Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 19 482, 48 грн
Представники сторін: згідно протоколу судового засідання
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 19 482, 48 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 задоволено клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 17.12.2020.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» задоволено повністю, присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» суму списаних коштів у розмірі 19 482, 48 грн та 2 102, 00 грн судового збору.

У судовому засіданні 10.02.2021 також повідомлено сторін про дату час та місце засідання для вирішення питання про судові витрати на 03.03.2021.

16.02.2021 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, у якому заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн.

03.03.2021 до відділу діловодства суду представником Акціонерного товариства "Українська залізниця" подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому відповідач просить в задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі з тих підстав, що позивачем не підтверджено, що оплату послуг здійснено саме у цій справі, не надано доказів, що гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час, позивачем не було заявлено про понесення судових витрат в більшій сумі, ніж та, що була попередньо ним визначена.

У судовому засіданні 03.03.2021 представник позивача надав усні пояснення з приводу заяви про розподіл судових витрат, предсавник відповідача проти задоволення клопотання заперечив з огляду на його необґрунтованість.

Положеннями ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Так, відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у матеріалах справи наявні наступні докази:

- Копія договору про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020;

- Копія додаткової угоди №1 від 04.01.2021 до договору №01-02 від 03.02.2020;

- Акт виконаних робіт (наданих робіт) №01-02/104 від 25.09.2020;

- Рахунок на оплату №01-02/104 від 25.09.2020 на суму 4000 грн;

- Копія платіжного доручення №77 від 25.09.2020 на суму 4000 грн;

- Акт виконаних робіт (наданих робіт) №01-02/138 від 11.02.2021;

- Рахунок на оплату №01-02/138 від 11.02.2021 на суму 5000 грн

- Копія платіжного доручення №6428 від 11.02.2021 на суму 5000 грн;

- Витяг з Єдиного державного реєстру адвокатів України.

Відповідно до умов п. 1.1, договору про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020 (далі - договір), з урахуванням внесених змін, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» (далі - об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (далі - клієнт) клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизначних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.1. договору).

Вартість послуг, наданих адвокатом складає 1000 грн за одну годину роботи (п. 4.3. договору).

Так, з доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивачем фактично понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000, 00 грн.

Відповідач у своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката зокрема зазначає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, оскільки оцінка дій, що полягали у вивченні судової практики та законодавства, підготовці процесуальних документів, юридичному аналізі, підготовці до судових засідань, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 ст. 129 Господарського процесуального кодекс України.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При цьому, розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі саме критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з акту акту виконаних робіт (наданих робіт) №01-02/104 від 25.09.2020 в надані послуги адвокатом було окремо включені такі види послуг як підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, копіювання документів, аналіз законодавства та судової практики та складання позовної заяви, що фактично є однією послугою відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

При цьому, такі види послуг як копіювання документів та направлення клопотань не потребують спеціальних знань у галузі права та не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.1, 19 закону №5076-VI а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомоги.

Окрім того, стосовно витраченого адвокатом часу на наданні інших послуг суд, виходячи з предмету спору, вважає співмірною у цій справі компенсацією вартості виконаної роботи у сумі 7000, 00 грн.

Також, суд не враховує доводи відповідача щодо недоведеності оплати послуг адвоката позивачем саме в межах цієї справи, оскільки акти виконаних робіт, наданих адвокатським об`єднанням, містять посилання на номер справи біля кожної наданої послуги або на предмет спору (щодо складання позовної заяви), а платіжні доручення про оплату послуг, в свою чергу, містять посилання на акти виконаних робіт.

З огляду на викладене та виходячи з предмету спору, категорії справи, суб`єктного складу та принципу співмірності, а також з огляду на відсутність доказів на підтвердження розумності витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат, пов`язаних з наданням адвокатом правової допомоги, у розмірі 7000, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про розподіл судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця (Тверська) 5, м. Київ, 03150, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, 3-й поверх, м. Київ 03038, ) 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині клопотання щодо стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати позивачу наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тексту додаткового рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 15.03.2021

Суддя Н.І. Ягічева