ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3348/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Щербакова Володимира Сергійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ ІНВЕСТ-РОКИТНЕ"

про стягнення 198 305,71 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Щербакова Володимира Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ ІНВЕСТ-РОКИТНЕ" про стягнення 198 305,71 грн. з яких 170 000,00 боргу, 19 107,65 грн. пені, 4 948,06 грн. 3% річних та 4 250,00 грн. інфляційних.

Згідно з ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Так, позовна заява Фізичної особи-підприємця Щербакова Володимира Сергійовича підлягає прийняттю до розгляду судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що справа є незначної складності, ціна даного позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, а відтак суд вважає, що дана справа є малозначною, у зв`язку з чим справа № 911/3348/20 підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі № 911/3348/20, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Однак, у зв`язку з відсутністю фінансування на відправлення поштової кореспонденції, ухвалу від 23.11.2020 року не було надіслано сторонам по справі № 911/3348/20, що підтверджується довідкою Господарського суду Київської області б/н від 24.11.2020 року.

Після відновлення відправки поштової кореспонденції, 18.12.2020 року сторонам було надіслано ухвалу № 911/3348/20 від 23.11.2020 року.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 11.01.2020 року поновлено строк розгляду справи № 911/3348/20 на шістдесят днів з дня надсилання сторонам ухвали про відкриття провадження та строк для подачі заяв, клопотаннь, заперечень до 10.02.2021 року.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення 24.12.2020 року та 29.01.2021 року поштових відправлень (ухвал від 23.11.2020 року та від 11.01.2021 року) за № 461 та за № 443, у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Щербаковим Володимиром Сергійовичем (далі - позивач, за договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ ІНВЕСТ-РОКИТНЕ" (далі - відповідач, за договором - Покупець) було укладено Договір поставки № 051119 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник передає у власність Покупця, а Покупець приймає та оплачує продукцію виробничо-технічного призначення та інші товарно-матеріальні цінності (далі - Товар), загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна якої визначена у видаткових накладних, які після їх підписання є невід`ємною частиною даного Договору.

Ціна одиниці Товару та загальна сума Товару вказуються у рахунках на оплату (є підставою для оплати грошових коштів), а також у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору (п. 2. 1 Договору).

Згідно п. 2.6 Договору оплата за Товар здійснюється Покупцем, за домовленістю між Сторонами, може відбуватися наступним чином:

- шляхом 100% передоплати, на розрахунковий рахунок Постачальника, на протязі 3 банківських днів після отримання рахунку-рахунку;

- шляхом 50% передоплати грошових днів на розрахунковий рахунок Постачальника на протязі 3 банківських днів після отримання рахунку-фактури, решта 50% грошових коштів повинна бути перерахована на розрахунковий розрахунок Постачальника не пізніше 3 банківських днів з моменту поставки Товару;

- у разі, якщо Постачальник вважатиме можливим відпустити Товар без передоплати, Покупець зобов`язаний сплатити її вартість протягом 5 банківських днів з моменту отримання Товару, але не пізніше наступної дати поставки.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами (або підписання Постачальником та отримання факсимільної чи електронної копії Покупцем відповідно до умов п. 6.7 Договору) і діє по 31.12.2020 року, а в частині взаєморозрахунків - діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 6.9 Договору).

У випадку якщо жодна із Сторін не заявила про свій намір змінити або розірвати договір за 1 місяць до його закінчення, Договір вважається пролонгованим на кожний календарний рік на умовах, викладених вище (п. 6.9 Договору).

Як стверджує позивач, ним 05.11.2019 року було виставлено відповідачу для оплати рахунок-фактуру № 71 від 05.11.2019 року на суму 340 002,00 грн.

На виконання зобов`язань за Договором, позивач 19.11.2019 року поставив відповідачу Товар - двигун ЯМЗ-240НМ2 (стурбований) стандарт в кількості 1 шт. на суму 340 002,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 055 від 19.11.2019 року на суму 340 002,00 грн. та товарно-транспортною накладною № 3 від 19.11.2019 року, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками (копія наявна в матеріалах справи).

Враховуючи, що передоплати за Товар не було, суд дійшов висновку, що сторони обради третій варіант оплати Товару, передбачених п. 2.6 Договору, а саме, у разі, якщо Постачальник вважатиме можливим відпустити Товар без передоплати, Покупець зобов`язаний сплатити її вартість протягом 5 банківських днів з моменту отримання Товару, але не пізніше наступної дати поставки.

Відтак, врахуючи те, що відомості про наступну поставку в матеріалах справи відсутні, відповідач повинен був оплатити поставлений 19.11.2019 року Товар протягом 5 банківських днів з моменту отримання Товару, тобто не пізніше 26.11.2019 року.

Однак, відповідач, в порушення п. 2.6 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконав, розрахувався частково 19.11.2019 року, перерахувавши позивачу 50% вартості поставленого Товару - 170 002,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 114 від 19.11.2019 року на суму 170 002,00 грн.

У зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 170 000,00 грн.

Також позивач у позові зазначає, що через 8 місяців після настання строку оплати, відповідач звертався до позивача з вимогою № 189 від 18.07.2020 року усунути несправності двигуна, оскільки п. 1.5 Договору встановлено 12 місяців гарантії на Товар. Після чого, 10.08.2020 року позивач з`являвся на підприємство відповідача, оглядав поставлений Товар - двигун ЯМЗ-240НМ2 (стурбований) стандарт на автомобілі БеЛАЗ № 49, на який його було встановлено, перевіряв роботу двигуна під час експлуатації в кар`єрі. За наслідками перевірки встановив, що технічні характеристики двигуна відповідають нормативам, які встановлені заводом-виробником. Крім того, під час візуального огляду автомобіля позивачем було виявлено відсутність теплообмінника охолодження двигуна, наявність якого передбачено заводом-виробником та надано рекомендацію посадовим особам відповідача щодо його встановлення. За наслідками обстеження спірного двигуна було складено відповідний акт огляду від 10.08.2020 року, однак посадові особи відповідача від підписання акта відмовились, про що позивачем складено 10.08.2020 року відповідний акт.

Однак, відповідач повторно звернувся до відповідача листом № 214 від 20.08.2020 року з вимогою про повернення перерахованої суми коштів в розмірі 170 002,00 грн., оскільки несправності двигуна усунуто не було.

Позивач стверджує про те, що усі вищевикладені дії відповідача пов`язані з виявленням у серпні 2020 року необґрунтованих, на думку позивача, недоліків під час експлуатації двигуна, викликають сумнів у добросовісності відповідача, враховуючи, що строк на оплату Товару настав ще у листопаді 2019 року, таким чином, відповідач безпідставно ухиляється від оплати вартості спірного Товару.

З метою досудового врегулювання спору, 26.08.2020 року позивач надіслав відповідачу претензію-вимогу про оплату решти поставленого Товару в сумі 170 000,00 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення (копії наявні в матеріалах справи).

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 170 000,00 грн. заборгованості за поставлений, але неоплачений Товар згідно спірного Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши наявні в справі матеріали, врахувавши те, що відстрочень оплати поставленого 19.11.2019 року Товару, який був прийнятий відповідачем без зауважень та заперечень, на період гарантійного строку не було, останнім днем на оплату, у відповідності до п. 2.6 Договору, є 26.11.2019 року, відповідач у передбачений Договором строк повністю в сумі 170 000,00 грн. отриманий Товар не оплатив, судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 170 000,00 грн., яка відповідачем не заперечена і не спростована.

Окрім того, суд зазначає, що обов`язок своєчасного перерахування відповідачем коштів за прийнятий ним Товар за Договором не взаємопов`язаний і не взаємозалежний від виявлення чи не виявлення недоліків Товару протягом гарантійного строку.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою Товару, позивач просить стягнути з відповідача 19 07,65 грн. пені за період з 27.11.2019 року по 26.05.2020 року на підставі п. 5.2 Договору, 4 948,06 грн. 3% річних за період з 27.11.2019 року по 15.11.2020 року та 4 250,00 грн. інфляційних за період грудень 2019 року - жовтень 2020 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що за прострочення виконання своїх зобов`язань за Договором Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних зобов`язань за кожен день прострочення.

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму боргу по спірній накладній, суд встановив що відповідні нарахування проведено за фактичні періоди існування заборгованості на фактичну суму заборгованості, з врахуванням часткової оплати, пеню нараховано в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в межами шестимісячного строку нарахування пені, передбаченого п. 6 ст. 232 Господарського кодексу.

Відтак, враховуючи, що надані розрахунки є арифметично вірними, пеня, 3% річних та інфляційні підлягають задоволенню в заявлених розмірах.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані та не заперечені, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Щербакова Володимира Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ ІНВЕСТ-РОКИТНЕ" про стягнення 198 305,71 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ ІНВЕСТ-РОКИТНЕ" (09631, Київська обл., Рокитнянський р-н, с. Острів, вул. Садова, буд. 2/1, код 39654473) на користь Фізичної особи-підприємця Щербакова Володимира Сергійовича ( АДРЕСА_1 , 4код НОМЕР_1 ) 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. 00 коп. боргу, 19 107 (дев`ятнадцять тисяч сто сім) грн. 65 коп. пені, 4 948 (чотири тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн. 06 коп. 3% річних, 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. інфляційних та 2 974 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 60 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.02.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін