Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021Справа № 910/2718/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Волковій Д. Р., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Акціонерного товариства "Банк Альянс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна"

про стягнення 1 344 030,00 грн.

представники сторін:

від позивача: Сидоренко Д. О.

від відповідача: Башаров В. Є.

від третьої особи: Слободян Д. Б.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "АМПУ", позивач) до Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - АТ "Банк Альянс", відповідач) про стягнення грошових коштів за банківською гарантією у сумі 1 344 030,00 грн.

У обґрунтування позову ДП "АМПУ" зазначило, що відповідачем були порушені взяті на себе гарантійні зобов`язання (якими забезпечувалось виконання договору підряду № 235-В-МИФ-18 від 17.12.2018 р., укладеного позивачем з ТОВ "Гідробуд Україна"), в частині виплати суми гарантії, обумовленої сторонами у договорі гарантії. У позові ДП "АМПУ" просило стягнути з АТ "Банк Альянс" банківську гарантію у сумі 1 344 030,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження (суддя Усатенко І. В.), справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою до розгляду справи була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна" (далі - ТОВ "Гідробуд Україна", третя особа).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав, що позивач не дотримався порядку представлення вимоги про сплату грошових коштів (за допомогою реєстрованої або кур`єрської пошти); не визначив суті порушення принципалом основного зобов`язання; не довів факту настання гарантійного випадку, оскільки неналежне виконання договору підряду забезпечене гарантією, було спричинене невиконанням позивачем (замовником, ДП "АМПУ") власних зобов`язань, а не третьою особою (принципалом, ТОВ "Гідробуд Україна").

Представник третьої особи - ТОВ "Гідробуд Україна" надав письмові пояснення, в яких вважав, що у позові слід відмовити, оскільки за відсутності вини підрядника у порушенні зобов`язання за договором підряду гарантія виплаті не підлягає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 р. провадження у справі № 910/2718/20 за позовом ДП "АМПУ" було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 915/309/20 за позовом ТОВ "Гідробуд Україна" до ДП "АМПУ" про внесення змін до договору підряду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2020 р. ухвалу суду першої інстанції від 02.07.2020 р. скасовано, справу направлено на розгляд до суду першої інстанції.

За результатами повторного автоматичного розподілу справа № 910/2718/20 передана на розгляд судді Головіній К. І., у зв`язку із чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 р. вона була прийнята суддею до розгляду, у справі призначене підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням письмових пояснень, наданих суду. Також послався на рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2021 р. у справі № 910/4235/20 за позовом ДП "АМПУ" до ТОВ "Гідробуд Україна" про стягнення заборгованості за договором підряду № 235-В-МИФ-18 від 17.12.2018 р. у сумі 4 593 344,76 грн., яким було відмовлено у задоволенні вимог ДП "АМПУ" у зв`язку з відсутністю порушень виконання зобов`язань відповідачем.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що 17.12.2018 р. між ДП "АМПУ" (підрядник) та ТОВ "Гідробуд Україна" (замовник) був укладений договір підряду № 235-В-МИФ-18 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору підрядник зобов`язався власними та залученими силами, засобами, матеріалами та конструкціями, на свій ризик, згідно технічного завдання та проектно-кошторисної документації (робочий проект "Капітальний ремонт верхньої будови причалу № 10 МФ ДП "АМПУ" (адміністрація Миколаївського морського порту), м. Миколаїв, вул. Заводська, 23) виконати будівельні роботи та поточний ремонт за кодом ДК 021:20-7 (Капітальний ремонт верхньої будови причалу № 10 (інв.№ 1031037) (далі - роботи), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1).

Виконання зазначеного договору підряду ТОВ "Гідробуд Україна" (принципалом) перед ДП "АМПУ" (бенефіціаром) було забезпечене банківською гарантією № 7793-18 від 14.12.2018 р., виданою АТ "Банк Альянс" (гарант).

За вказаним договором гарантії банк-гарант погодив наступні умови:

- взяття безвідкличних та безумовних зобов`язань виплатити ДП "АМПУ" будь-яку суму в межах загальної суми гарантії, що становить 1 344 030,00 грн., протягом 5 банківських днів після отримання оригіналу письмової вимоги бенефіціара, яка буде містити твердження, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором, додатками і додатковими угодами до нього, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку вимагає сплатити бенефіціар.

- письмова вимога бенефіціара повинна бути відправлена реєстрованою/кур`єрською поштою на поштову адресу гаранта: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50;

- термін дії гарантії минає 31.12.2019 р. та будь-яка вимога за цією гарантією повинна бути отримана гарантом не пізніше зазначеної дати;

- зобов`язання гаранта за цією гарантією припиняються на підставі: 1) сплати бенефіціару суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку, на який видана гарантія; 3) відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією; 4) закінчення строку дії гарантії.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.12.2019 р. провідним юрисконсультом ДП "АМПУ" Ревенком О. В. на адресу АТ "Банк Альянс" (гарант) була передана вимога (вих. № 4564/18-01-02/Вих/18 від 13.12.2019 р.), у якій бенефеціар повідомив гаранта про неналежне виконання принципалом (ТОВ "Гідробуд Україна") своїх зобов`язань за договором підряду, а саме - порушення строків виконання робіт, у зв`язку із чим вимагав сплатити ДП "АМПУ" суму коштів в розмірі 1 344 030,00 грн. Вказана вимога із доданими до неї документами 18.12.2019 р. була прийнята заступником начальника Управління банківської безпеки АТ "Банк Альянс" Лікаренком О. І. нарочно, про що є відмітка в описі документів, наданих відповідачу 18.12.2019 р.

Зі свого боку, АТ "Банк Альянс" 19.12.2019 р. направило на адресу ТОВ "Гідробуд Україна" лист № 05.1/3811 про отримання вказаної вимоги, у відповідь на який принципал повідомив банк (лист № 01-02-К від 09.01.2020 р.), що вини ТОВ "Гідробуд Україна" у порушенні строків виконання робіт за договором підряду немає.

24.12.2019 р. АТ "Банк Альянс" розглянув вимогу позивача та відмовив йому у виплаті гарантії (лист № 054.4/3860), проте, не з причин наявності (відсутності) порушень основного зобов`язання принципалом, а з огляду на неналежність представлення цієї вимоги бенефіціаром, а саме - ненаправлення вимоги реєстрованою або кур`єрською поштою, оскільки представник ДП "АМПУ" Ревенко О. В. не є працівником ДП "Укрпошта" (кур`єром), про наявність

У зв`язку з відмовою у першій вимозі, ДП "АМПУ" 28.12.2019 р. направило банку ще одну вимогу про сплату 1 344 030,00 грн. гарантії (лист № 4932/18-01-02/Вих/18 від 28.12.2019 р.), у якій бенефіціар повторно повідомив гаранта про неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань за договором підряду - невиконання ТОВ "Гідробуд Україна" підрядних робіт у встановлені договором строки. Вказана вимога була надіслана відповідачу цінним листом з описом вкладення (поштовим відправленням), тобто вимога була представлена позивачем ще в один спосіб, визначений умовами гарантії.

Крім того, зазначена вимога була нарочно доставлена банку того ж дня (28.12.2019 р.) за адресою, вказаною у гарантії, представником ДП "АМПУ" Ревенком О. В. та отримана заступником начальника Управління банківської безпеки АТ "Банк Альянс" Лікаренком О., про що свідчить розписка останнього на описі документів, які були передані 28.12.2019 р. АТ "Банк Альянс".

За результатами розгляду другої вимоги бенефіціара, представленої нарочно, гарант повторно відмовив позивачу у задоволенні вимоги про сплату гарантійного забезпечення (лист № 05.4/62 від 10.01.2020 р.) з тих же підстав - неналежного представлення бенефіціаром вимоги (ненаправлення вимоги реєстрованою або кур`єрською поштою).

Щодо вимоги від 28.12.2019 р., направленої поштовим відправленням, то вона була повернута бенефіціару листом банку № 05.5/112 від 11.01.2020 р. без реєстрації у зв`язку із ідентичністю цієї вимоги вимозі, поданій ДП "АМПУ" 28.12.2019 р. нарочно, яка вже була розглянута банком.

Указані обставини встановлені судом та учасниками справи не заперечувались. Спір між сторонами виник з приводу наявності (відсутності) підстав для сплати відповідачем суми банківської гарантії на користь позивача у правовідносинах за договором банківської гарантії.

Так, за змістом частини першої статті 546 ЦК України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення).

Відповідно до підпункту 9 п. 3 Розділу І "Загальні положення" якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Гарантійний випадок - це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Гарантія може бути відкличною або безвідкличною. Безвідклична гарантія - це гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром. Безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов (пункт 2 Положення).

Відповідно до ст. 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно з п. 27 Положення гарантія вважається чинною з дати її видачі, якщо в ній не зазначено інше. Датою видачі гарантії вважається день надіслання бенефіціару або банку бенефіціара, або авізуючому банку, або банкам-кореспондентам повідомлення із зазначенням умов гарантії або дата, зазначена на поштовій квитанції, що свідчить про надіслання гарантії поштовим зв`язком, або день передавання її представнику бенефіціара або принципала для подальшого передавання її бенефіціару. Облік наданої гарантії здійснюється в день набрання нею чинності за відповідними позабалансовими рахунками.

Згідно з п. 62 Положення бенефіціар для отримання платежу за гарантією подає до банку-гаранта безпосередньо або через банк бенефіціара (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу за гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Банк бенефіціара (резидент) після отримання від банку-гаранта платежу за гарантією:

1) зараховує кошти на поточний або розподільчий рахунок бенефіціара, якщо в банку відкрито рахунок, або

2) здійснює переказ коштів за реквізитами, отриманими від бенефіціара, або банку бенефіціара, або іншого авізуючого банку, якщо бенефіціару відкрито рахунок в іншому банку (п. 63 Положення).

Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що гарантія - це односторонній правочин, за яким гарант приймає на себе обов`язок сплатити бенефіціару на його вимогу певну грошову суму внаслідок невиконання боржником (принципалом) взятих на себе зобов`язань, забезпечених гарантією. Основна функція гарантії полягає в забезпеченні належного виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 904/1156/19.

Як вже встановлено судом, банк надав позивачу безвідкличну та безумовну гарантію на забезпечення виконання договору підряду, якою передбачалось, що у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, банк сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Позивач (бенефіціар) 18.12.2019 р. (вперше) та 28.12.2019 р. (вдруге) звернувся до відповідача (гаранта) з вимогами про виплату коштів за банківською гарантією. Вказані вимоги були доставлені представником ДП "АМПУ" Ревенком О. В. нарочно до закінчення терміну дії гарантії - 31.12.2019 р. та отримані банком у дні їх відправлення (18.12.2019 та 28.12.2019 р.). При цьому другий екземпляр вимоги ДП "АМПУ" від 28.12.2019 р. того ж дня був направлений на адресу банку поштовим відправленням з описом вкладення до закінчення терміну дії гарантії (31.12.2019 р.).

Відповідно до п. 11, 12 Положення представлення - означає доставку документа за гарантією/контргарантією банку-гаранту/банку-контргаранту. Отже, законодавчим актом визначено поняття "доставка документа", яке не містить застереження щодо видів/способів такої доставки.

Положенням також надано визначення належному представленню - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія.

Судом встановлено, що усі вимоги бенефіціара були належно представлені банку та отримані останнім у визначені умовами гарантії строк та способи.

Доводи відповідача про те, що Ревенко О. В. не є представником пошти ("Укрпошти"), а тому не мав права здійснювати кур`єрську доставку вимог про сплату гарантійного забезпечення на адресу банку є формалізмом з боку відповідача та свідчить про його безпідставне ухилення від виконання своїх зобов`язань за гарантією (умови якої він сам погодив). При цьому умовою банківської гарантії спосіб доставки вимоги працівником пошти не передбачався. Крім того, вимога ДП "АМПУ" від 28.12.2019 р. (що також була доставлена нарочно (кур`єром)) була додатково відправлена банку реєстровою поштою, як це визначалось умовами гарантії.

Також у відзиві відповідач стверджує, що отримання вимоги нарочно, а не через пошту, позбавило його можливості ідентифікувати достовірність отриманої вимоги. Проте, такий довід банку спростовується тим, що письмова вимога була відображена на офіційному бланку підприємства-бенефіціара з присвоєнням реєстраційного номеру та штрихкодового ідентифікатора, підписана уповноваженою особою та містила відбиток печатки. Крім того, зразок підпису та печатки були засвідчені нотаріально, про що до вимоги додана відповідна картка, а доставлення вимоги відбулось за адресою банку уповноваженою особою за довіреністю, оригінал якої разом з паспортом представника були ретельно оглянуті представником банку при отриманні вимоги. Отже, у відповідача не було жодних підстав піддавати сумніву достовірність вимоги, більше того, вимога була прийнята та зареєстрована.

Однак, не зважаючи на належне представлення вимог позивача про сплату банківської гарантії у вказаних вимогах (від 18.12.2019 р. та від 28.12.2019 р.) банком було відмовлено з підстав їх неналежного представлення бенефіціаром.

Водночас, другим абзацом тексту банківської гарантії № 7793-18 від 14.12.2018 чітко визначено, що банк взяв на себе безвідкличне та безумовне зобов`язання після дня отримання оригіналу належно оформленої письмової вимоги протягом п`яти банківських днів виплатити суму коштів в межах загальної суми гарантії 1 344 030,00 грн.

Щодо тверджень відповідача та третьої особи про те, що ДП "АМПУ" не доведено факту настання гарантійного випадку, а вина принципала у порушенні основного зобов`язання відсутня, то суд такі твердження відхиляє з огляду на те, що: по-перше, така причина відмови ніколи не зазначалась банком у відповідях на пред`явлені позивачем вимоги; по-друге, зі змісту гарантії № 7793-18 від 14.12.2018 р. вбачається, що вона має містити лише твердження бенефіціара, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором (з урахуванням додатків та додаткових угод до нього) із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань.

Так, зі змісту вимог бенефіціара (від 18.12.2019 р. та від 28.12.2019 р.) про сплату коштів за гарантією № 7793-18 від 14.12.2018 р. вбачається, що у них містяться твердження бенефіціара, що принципал (ТОВ "Гідробуд Україна") не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, а також зазначено суть порушеного зобов`язання - порушення строків виконання робіт та сума вимоги, яка має бути сплачена банком - 1 344 030,00 грн.

Отже, всі пред`явлені бенефіціаром вимоги містили твердження, що принципал неналежно виконав свої зобов`язання за договором підряду, що полягало у порушенні строків виконання робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 904/1156/19 відповідно до ч. 3 ст. 563 ЦК України у вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Таким чином, гарант здійснює платіж по гарантії лише у випадку невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання (в залежності від умов гарантії).

При цьому умовами наданої відповідачем гарантії у спірних відносинах не передбачена необхідність доведення бенефіціаром наявності вини принципала у частковому або повному невиконанні своїх зобов`язань. У даному випадку має значення лише ствердження (фіксування) бенефіціаром у вимозі про сплату коштів за гарантією факту про невиконання принципалом частково або повністю своїх зобов`язань за договором.

Отже, посилання відповідача на висновки суду касаційної інстанції, викладені у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 р. по справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 р. по справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 р. по справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 р. по справі № 910/20326/17, від 27.11.2019 р. по справі № 910/20306/17 щодо обов`язкового дослідження обставин настання гарантійного випадку (порушення зобов`язання, забезпеченого гарантією), не мають значення для розгляду даної справи, оскільки у наведених відповідачем справах предметом дослідження були банківські гарантії, за умовами яких передбачалось підтвердження бенефіціаром належними доказами порушення зобов`язання (вимога бенефіціара мала бути подана із відповідними документами щодо виконання/невиконання зобов`язань принципалом), у той час, як відповідно до гарантії № 7793-18 від 14.12.2018 р. звернення з вимогою до банку було обумовлене лише твердженням бенефіціара про те, що принципал частково або повністю не виконав свої зобов`язання за основним договором.

Виходячи з наведеного, суд також не приймає до уваги обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Київської області від 10.02.2021 р. у справі № 910/4235/20 за позовом ДП "АМПУ" до ТОВ "Гідробуд Україна" про стягнення штрафних санкцій та матеріальних втрат у сумі 4 593 344,76 грн., на які посилався банк та третя особа, щодо відсутності вини з боку підрядника у несвоєчасному виконанні робіт за договором підряду, оскільки вони не впливають на правильність вирішення спору. До того ж рішення у справі № 910/4235/20 від 10.02.2021 р. на час розгляду даної справи не набрало законної сили.

Відповідно до частини другої 563 ЦК України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

Згідно з частиною 2 статті 564 ЦК України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до ч. 1 статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Таким чином, підставою для здійснення виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ця вимога бенефіціара має бути письмовою та має відповідати умовам, передбаченим у самій гарантії. При цьому зобов`язання гаранта сплатити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають з будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром. Вказана позиція про застосування положень 562 - 565 ЦК України, якими регулюються відносини гарантії, визначена правова природа гарантії та її особливості, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду у складі суддів від 02 жовтня 2020 року у справі № 904/1156/19.

За таких обставин, суд зазначає, що у спірних правовідносинах гарантія підпадає під самостійне правове регулювання, яке абсолютно не залежить від впливу основного зобов`язання, а тому підставою для відмови у задоволення вимог бенефіціара можуть бути виключно обставини, пов`язані з невиконання ним умов самої гарантії (ненадання вказаних у гарантії документів, невідповідність наданих документів змісту гарантії тощо).

Судом вже встановлено, що представлені позивачем банку вимоги відповідали формі, передбаченій умовами гарантії, містили всю необхідну інформацію та документи, такі вимоги були подані у передбачений гарантією строк, а тому підлягали задоволенню, оскільки підстав, передбачених ст. 565 ЦК України для відмови у виплаті гарантії (забезпечення) не існувало.

За змістом ст. 73, 74, 76-79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатні докази - які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позивач (бенефіціар) дотримався усіх умов гарантії, зокрема, направив (представив) вимоги у спосіб, визначений договором своєчасно та до закінчення строку дії гарантії, у зв`язку із чим у відповідача виник обов`язок зі сплати гарантійних зобов`язань.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Оскільки доказів сплати суми гарантії банк не надав, доводів позивача не спростував, а твердження відповідача та третьої особи проти наявності такого обов`язку визнані судом необґрунтованими, суд вважає, що позовні вимоги ДП "АМПУ" про стягнення банківської гарантії у сумі 1 344 030,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову усі витрати, пов`язані з розглядом спору, зокрема, по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у тому числі за розгляд апеляційної скарги ДП "АМПУ" від 21.07.2020 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Акціонерного товариства "Банк Альянс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна" про стягнення 1 344 030,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50; ідентифікаційний код 14360506) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770) банківську гарантію у сумі 1 344 030 (один мільйон триста сорок чотири тисячі тридцять) грн 00 коп., судовий збір за подачу позову в сумі 20 160 (двадцять тисяч сто шістдесят) грн. 45 коп. та за подачу апеляційної скарги у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 11 березня 2021 року.

Повний текст рішення складений 23 березня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.