Справа № 909/201/21
УХВАЛА

22.03.2021 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", вул. Нова, буд.2-А,м. Івано-Франківськ,76002

до відповідача 2: Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", вул. Андріївська, буд.4,м. Київ,04070

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства

встановив: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" та Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" код за , оформлене протоколом №23 від 27.05.2014, який засвідчений підписом 03.04.2019 адвокатом Борисовим О.С.

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" код за , оформлене протоколом №2 від 20.01.2015, який засвідчений підписом 03.04.2019 адвокатом Борисовим О.С.

- визнання дій Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" , які вчинені представником Борисовим О.С. пов"язані із засвідченням рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" код за , оформлене протоколом №23 від 27.05.2014 та рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" код за , оформлене протоколом №2 від 20.01.2015 та зазначення "згідно з оригіналом" неправомірними та такими, що носять характер зловживання правом.

Як визначено статтею 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обов`язок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобов`язаний збирати докази (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено статтею 42 ГПК України до обов`язку учасників справи.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначені ст.20 ГПК України.

Предметом позовних вимог у цій справі є:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", оформлене протоколом №23 від 27.05.2014, який засвідчений підписом 03.04.2019 адвокатом Борисовим О.С.

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", оформлене протоколом №2 від 20.01.2015, який засвідчений підписом 03.04.2019 адвокатом Борисовим О.С.

- визнання дій Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", які вчинені представником представником Борисовим О.С. пов"язані із засвідченням рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", оформлене протоколом №23 від 27.05.2014 та рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", оформлене протоколом №2 від 20.01.2015 та зазначення "згідно з оригіналом" неправомірними та такими, що носять характер зловживання правом.

Тобто, позовна заява містить ряд позовних вимог, які відповідно до зазначених вище положень процесуального закону мають бути пов`язані між собою.

Разом з тим, позовна заява не містить обґрунтування в частині об`єднання позовних вимог.

Позовна заява в частині вимог щодо визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Авторемгаз" оформленого протоколом №23 від 27.05.2014 та протоколом №2 від 20.01.2015 не містить жодних посилань на обставини та підстави, які пов"язані з діями Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", що позбавляє суд можливості встановити пов`язаність об`єднаних позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 21 ГПК України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позовна вимога фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання дій Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", які вчинені представником Борисовим О.С. пов"язані із засвідченням рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" код за , оформленого протоколом №23 від 27.05.2014 та рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" код за , оформленого протоколом №2 від 20.01.2015 та зазначення "згідно з оригіналом" неправомірними та такими, що носять характер зловживання правом не відноситься до спору який виник із корпоративних правовідносин. Вказана вище вимога є приватноправовою та за суб`єктним складом сторін належить розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки її вирішення впливає на права та обов`язки позивачів як фізичних осіб.

Вказані обставини свідчать про порушення позивачем приписів статті 173 ГПК України, якими встановлено імперативні правила об`єднання позовних вимог.

Згідно пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Оскільки суд встановив порушення позивачем положень статті 173 ГПК України щодо правил об`єднання позовних вимог, подана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовна заява згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України належить поверненню позивачам.

У той же час суд зазначає, що відповідно до частини 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 173, 174, 232, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву вх.№3932/21 від 15.03.2021 з додатками повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 22.03.2021

Суддя Т.В.Максимів