ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 Справа № 917/2059/20

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О. при секретарі судового засідання Кобець Н. С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Захист 2007" вул. Кричевського, буд. 10-Н, приміщення 2, м.Полтава, Полтавська область,

до Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт", вул.Заводська, буд. 16, м.Полтава, Полтавська область, 36007,

про стягнення 60 029,55 грн.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення ( без виклику) сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Захист 2007" (позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 2248/20 від 31.12.2020р.) до Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 60 029,55 грн., з яких: 59 129,03 грн. - сума основного боргу за послуги охорони згідно Договору № 31 від 31.03.2016 р., 595,02 грн. пені, 305,50 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем договірних зобов"язань в частині оплати послуг з охорони, внаслідок чого, на підставі приписів чинного законодавства та умов Договору, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача заборгованість за договором, пеню та втрати від інфляції.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.01.2021р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №917/2059/20. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (без виклику) учасників справи та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Зазначена ухвала суду від 05.01.2021р. направлена сторонам у справі та отримана позивачем, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.72).

Ухвала суду, надіслана відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві та відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - м. Полтава, вул. Заводська, 16 повернулася до суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній" (а.с.73-76).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ГПК України).

Заява (письмове повідомлення ) відповідача про зміну місця проживання в матеріалах справи відсутня.

За змістом ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали суду.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 05.01.2021р. вважається врученою відповідачу.

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 05.01.2021р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Ухвалою суду від 05.01.2021р. було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідач відзив на позов та контррозрахунок заборгованості за договором, пені та інфляційних втрат суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Захист 2007" (вул. Кричевського, буд. 10-Н, приміщення 2, м. Полтава, Полтавська область, ) про забезпечення позову від 10.02.2021р., б/н (за вх. № 1636 від 11.02.2021 р.)

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Захист 2007" (далі - Позивач, Виконавець) та Державним підприємством "Полтавське управління геофізичних робіт" (далі - Відповідач, Замовник) 31 березня 2016 року було укладено Договір про надання охоронних послуг № 31 (далі - Договір, а.с.12-16).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, слідуюче:

- Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов`язки по здійсненню заходів, спрямованих на забезпечення схоронності, цілісності визначеного Замовником майна, належних йому будівель, споруд та іншого рухомого та нерухомого (надалі - майно) з метою відведення та/або недопущення безпосередніх посягань на майно, припинення не санкціонованого Замовником доступу до нього, для збереження його фізичного стану і забезпечення здійснення Замовником цього майна всіх належних йому повноважень (п.1.1);

- Об`єкти, що передаються під охорону знаходяться за адресою: м. Полтава, вулиця Заводська, 16 (п.1.2);

- Система охорони об`єкта визначаються Виконавцем та повідомляються Замовнику. Періодом охорони вважається час з моменту прийому об`єкту під охорони "Виконавцем" і до його прийому Замовником від Виконавця (п.1.3);

- Замовник зобов"язаний на протязі трьох календарних днів з дати вручення підписати та передати Виконавцю акт виконаних робіт, або аргументовану відмову його підписанні. Якщо на протязі вказаного терміну акт виконаних робіт не підписано, послуги вважаються надані в повному обсязі, згідно умов Договору і підлягають 100% оплаті (п.л розділ 3);

- Оплата за охорону (згідно ст.978 ЦК України) відповідно до визначених тарифів, здійснюється помісячно, не пізніше десятого числа місяця наступного за розрахунковим (п.5.2);

- Оплата послуг Виконавця проводиться Замовником після підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт та згідно виставленого рахунку шляхом перерахування на поточний рахунок Виконавця в банку відповідної суми (п.5.3);

- У разі порушення Замовником строків оплати, встановлених п.5.2. Договору, він сплачує на рахунок Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.5.5);

- У разі виникнення заборгованості за послуги охорони з вини Замовника за 15 днів, Виконавець має право припинити охорону об`єкту до повного погашення суми заборгованості (п.5.7);

- У разі розірвання (припинення дії) Договору Замовник зобов`язаний повністю оплатити Виконавцю вартість наданих йому охоронних послуг по останній день їх надання включно (п.5.8);

- Даний Договір набирає чинності з 31.03.2016р. і діє 31.12.2016 p., а щодо зобов`язань - до повного виконання їх Сторонами (п.7.1);

- Даний Договір може бути розірваний достроково однією із Сторін з попереднім письмовим повідомленням другої сторони про це за один місяць, а також в разі заборгованості Замовника по оплаті послуг Виконавця більше ніж за один місяць, при цьому Виконавець має право стягнути у судовому порядку суму заборгованості(п.7.2);

- Якщо за 10 днів до закінчення дії Договору жодна із Сторін не повідомили іншу Сторону про його розірвання, дія Договору вважається продовженою (п.7.3).

01 вересня 2019 року між Сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору за умовами якої Сторони вирішили визначити вартість послуг, за один місяць у розмірі 27 895,00 грн. (а.с.17).

Додатковою угодою №2 до Договору від 01.06.2020р. Сторони вирішили зменшити вартість послуг за один місяць та визначити її в розмірі 23 500,00 грн. починаючи з 01 червня 2020 року до закінчення терміну дії договору.

Відповідно до Актів надання послуг Виконавець надав послуги з охорони в жовтні 2020р., листопаді 2020р. та в період з 01.12.2020р. по 16.12.2020р. (а.с.22-24).

За даними позивача заборгованість відповідача за надані послуги з охорони складає 59 129,03 грн. (розрахунок - а.с.6).

10 грудня 2000р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Захист 2007" на адресу Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" було направлено лист (вих. №216) про погашення заборгованості в розмірі 47 000,00 грн. за жовтень та листопад 2020р. та одночасно повідомлено про припинення з 16 грудня 2020 року надання охоронних послуг по об`єкту за адресою м. Полтава. вул. Заводська. 16 до повного погашення суми заборгованості. Лист отриманий відповідачем 10.12.2020р. вх. №285 (а.с.19).

16 грудня 2020 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію (вих. №12) про оплату заборгованості за Договором про надання охоронних послуг №31 від 31 березня 2020 р. в сумі рі 47 000,00 грн. за жовтень та листопад 2020р. до кінця банківського робочого дня 16 грудня 2020р. Претензія отримана відповідачем 16.12.2020р. вх. №287.

16 грудня 2020 року Позивач вручив Відповідачу повідомлення №14 від 16.12.2020 про припинення надання охоронних послуг по договору №31 від 31 березня 2020 року та зняття об`єкту за адресою м. Полтава, вул. Заводська, 16 з під охорони 24.00 годин 16 грудня 2020 року. Виконавець повідомив Замовника проте що, за фактично надані послуги у грудні 2020 року по згаданому договору та додатковій угоді буде виставлений додатково рахунок на оплату. Повідомлення отримано відповідачем 16.12.2020р. вх. №286 (а.с.20).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 60 029,55 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов Договору №31 про надання охоронних послуг укладеного між сторонами 31.03.20169р., з яких: 59 129,03 грн. - основний борг; 595,02 грн. - пені, 305,50 грн. - інфляційних нарахувань (розрахунки а.с. 6-8).

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно за приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у жовтні 2020р., листопаді 2020р. та у період з 01.12.2020р. по 16.12.2020 року надав відповідачу послуги з охорони на загальну суму 59 129,03 грн., що підтверджується актами надання послуг (а.с.22-24).

Акт надання послуг за жовтень 2020 р. №64 від 31.10.2020р. на суму 23 500,00 грн.

( а.с.23), Акт надання послуг за листопад 2020 р. №69 від 30.11.2020р. на суму 23 500,00 грн. ( а.с.22), Акт надання послуг за період з 01.12.2020р. по 16.12.2020р. №74 від 16.12.2020р. на суму 12 129,03 грн. ( а.с.24), які підтверджують надання охоронних послуг, складені та підписані сторонами без жодних зауважень, скріплені печатками сторін Договору.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було складено, підписано та скріплено печатками обох сторін Акт звіряння взаєморозрахунків, згідно якого сторони узгодили, що станом на 16.12.2020р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 59 129,03 грн. (а.с.25).

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019р. у справі № 910/1389/18.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не оплатив вартість наданих послуг, заборгованість останнього склала 59 129,03 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Заперечень стосовно заявленої до стягнення суми основого боргу та підстав її виникнення відповідач не надав, тому позовні вимоги про стягнення 59 129,03 грн. основного боргу підтверджені матеріалами сплави та задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, оплата за охорону (згідно ст.978 ЦК України) відповідно до визначених тарифів, здійснюється помісячно, не пізніше десятого числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 5.5 Договору, у разі порушення Замовником строків оплати, встановлених п.5.2. Договору, він сплачує на рахунок Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення

Суд встановив, що дії відповідача є порушенням умов Договору № 31 від 31.03.2016р. є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до п.5.5 Договору.

Позивач на підставі умов Договору заявив до стягнення з відповідача пеню в загальній сумі 595,02 грн. ( розрахунок - а.с.7- 8), з яких: за прострочку платежу за послуги з охорони за жовтень 2020 р. у період з 11.11.2020 р. по 30.12.2020 р. в розмірі 385,25 грн., за прострочку платежу за послуги з охорони за листопад 2020 р. у період з 11.12.2020 р. по 30.12.2020 р. в сумі 154,10 грн. та за прострочку платежу за послуги з охорони за грудень 2020 р. у період з 17.12.2020 р. по 30.12.2020 р. в сумі 55,67 грн.

Згідно пункту 5.2 Договору, оплата за охорону (згідно ст.978 ЦК України) відповідно до визначених тарифів, здійснюється помісячно, не пізніше десятого числа місяцянаступного за розрахунковим.

Отже, оплату за послуги охорони за грудень 2020 року відповідач мав здійснити не пізніше 10 січня 2021 року.

Оскільки, позов пред"явлено до суду 31.12.2020 р., що підтверджується відміткою канцелярії суду, період прострочки платежу за зобов" язаннями грудня 2020 року (послуги з охорони надавались у період з 01.12.2020 р.по 16.12.2020 р. - по Акту надання послуг №74 від 16.12.2020р. ) на момент пред" явлення позову не почався. Отже, вимога про стягнення пені, нарахованої позивачем за період прострочки платежу за зобов" язаннями грудня 2020 року в період з 17.12.2020 року по 30.12.2020р. передчасна.

Згідно здійсненого судом перерахунку пені по актам за жовтень 2020р. №64 від 31.10.2020р. та за листопад 2020р. №69 від 30.11.2020р. загальна суму пені становить 580,65 грн. Перевірка правильності розрахунків здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон".

Таким чином, до стягнення підлягає пеня нарахована за зобов"язаннями жовтня 2020 р. за період з 11.11.2020р. по 30.12.2020р. в розмірі 414,75 грн. та листопада 2020р. за період з 11.12.2020р. по 30.12.2020р. в розмірі 165,90 грн. (розрахунок додано до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 305,50 грн. нараховані за період з 11.11.2020р. по 30.12.2020р. за послуги охорони за жовтень 2020р. (розрахунок - а.с.6).

Стосовно інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж (що не було враховано позивачем при визначенні періоду нарахування), і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Отже, при розрахунку суми інфляційних слід враховувати, що сума боргу, яка сплачується з 1-го до 15-го дня відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16-го до 31-го дня місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1-го до 15-го дня відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го до 31-го дня місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Отже, за послуги охорони за жовтень 2020р. інфляційні втрати повинні обраховуватися за період з 01.11.2020 р. Позивачем невірно визначено період нарахування (з 11.11.2020 р. по 30.12.2020 р.) внаслідок чого невірно здійснено розрахунок інфляційних втат.

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за період з 01.12.2020 р. по 30.12.2020 р. (відповідно до ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, зокрема, і щодо періоду нарахування) встановив, що інфляційні втрати скаладають 211, 50 грн., які підлягають стягненню з відповідача (розрахунок додано до матеріалів справи). Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги щодо стягнення 211, 50 грн. інфляційних втрат, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 59 129,03 грн. основного боргу згідно Договору №13 від 31.03.2016 р. за послуги охорони, 580,65 грн. пені та 211, 50 грн. інфляційних втрат підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 231-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -.

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" (36007, м. Полтава, вул. Заводська, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Захист 2007" (вул. Кричевського, буд. 10-Н, приміщення 2, м.Полтава, Полтавська область, банківські реквізити: р/р № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" м.Полтава, МФО 331401, ) 59 129,03 грн. основного боргу за Договором №31 від 31.03.2016 р. , 580,65 грн. - пені, 211, 50 грн. інфляційних втрат, а також витрат по платі судового збору в розмірі 2 098,21 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення підписано 19.03.2021 р.

Суддя Ореховська О.О.