ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3443/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126)
до Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" (62466, Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Горького, буд. 1)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго", в якому просить:

- Стягнути з Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість по пені у сумі 5659,73 грн., 3 % річних у сумі 807,36 грн. на п/р НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629, .

- Покласти витрати зі сплати судового збору згідно зі ст. 129 ГПК України на відповідача, зобов`язавши сплатити судовий збір у сумі 2102,00 грн. на п/р НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629, .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3443/20. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

17.11.2020 відповідачем до канцелярії суду подано відзив на позов за вх. № 26813, в якому відповідач просить зобов`язати позивача надіслати на його адресу копію позовної заяви і доданих до неї документів для підготовки відзиву по суті позовних вимог.

Відзив долучено до матеріалів справи.

19.11.2020 позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив за вх. № 27030, в якій позивач наполягає на тому, що позовні матеріали були направлені на адресу відповідача, проте вручено не було.

Відповідь на відзив долучено судом до матеріалів справи.

30.11.2020 відповідачем до канцелярії суду подані заперечення за вх. № 27750, в яких відповідач просить зобов`язати позивача повторно надіслати на його адресу копію позовної заяви і доданих до неї документів для перевірки нарахувань пені та 3% річних.

Заперечення долучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.12.2020 за ініціативою суду призначено справу №922/3443/20 до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено на "19" січня 2021 р. о 14:00 год. Задоволено клопотання відповідача щодо направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. Зобов`язано позивача негайно направити на адресу відповідача позовну заяву з доданими до неї документами та докази направлення надати до суду.

05.01.2021 на виконання ухвали суду від 24.12.2020 представником позивача із супровідним листом за вх. № 153 до суду надано докази направлення позовної заяви з додатком на адресу відповідача.

Документи долучені до матеріалів справи.

18.01.2021 відповідачем до канцелярії суду подано відзив на позов за вх. № 968, в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні вимог в сумі 2813,93 грн. на підставі пункту 15 розділу 11 "Прикінцевих положень" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про держаний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-1Х.

Відзив долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2021 відкладено підготовче засідання на 16.02.2021 о 14:00 год.

22.01.2021 позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив за вх. № 1621, яку долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/3443/20 на тридцять днів; відкладено підготовче засідання на 16.03.2021 о 15:40 год.

09.03.2021 відповідачем до канцелярії суду подано заяву за вх. № 5429, в якій заявник просить розглядати справу за відсутності його представника та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в сумі 2813,93 грн. на підставі п. 15 розділу 11 "Прикінцевих положень "Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020р. № 553-1Х.

Заяву долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "23" березня 2021 р. о 16:45 год.

В призначене судове засідання по суті 23.03.2021 сторони своїх представників не направили, про час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином. В заяві (вх. № 5429 від 09.03.2021) відповідач просив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд звертає увагу на те, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи, що встановлено ст. 42 ГПК України. Окрім того, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник електричної енергії за вільними цінами, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному

Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила), та на умовах договору постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Таким чином правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається АТ "Харківобленерго", яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії-" (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами, (ч. 2 ст. 56 Закону).

Пунутом 3.2.1 Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Відповідно до п. 3.2.5 Правил укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Згідно п. 3.2.9 за наявності публічних комерційних пропозицій електропостачальник розміщує на веб сайті та в центрах обслуговування споживачів бланк заяви-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу.

Публічний договір постачання електричної енергії споживачу, комерційні пропозиції та заява-приєднання розміщені на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": www.zbutenerso.kharkov.ua.

Так, ураховуючи наведені приписи, та те, що КП "Комуненерго" надав до ПрАТ "Харківенергозбут" підписану заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції № 4/79 та письмовий примірник договору про постачання електричної енергії споживачу № 705 від 01.01.2020, договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) вважається укладеним.

Слід зазначити, що згідно з п.п. 4.12, 4.13 розділу IV Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином розрахунки за спожиту електроенергію КП "Комуненерго" ПрАТ "Харківенергозбут" проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ "Харківобленерго".

Матеріали справи свідчать про те, що КП "Комуненерго" приєдналося до умов Договору № 705 з 01.01.2020 шляхом підписання заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції № 4/79 та підписання примірника договору.

Згідно п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 5.5 Договору розрахунковим періодом є період зазначений у комерційній пропозиції, п. З комерційної пропозиції № 4/79 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Пунктом 5.6 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно з умовами п. 4 комерційної пропозиції № 4/79 рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

У відповідності до п. 5.8 Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 комерційної пропозиції № 4/79 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

Згідно з переданими AT "Харківобленерго" даними ПрАТ "Харківенергозбут" для Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" було сформовано наступні рахунки за електричну енергію:

- за січень 2020 на суму 381 886,79 грн. Рахунок було отримано нарочно представником КП "Комуненерго" 07.02.2020, строк оплати рахунку по 14.02.2020. Платіжним дорученням № 4192 від 28.02.2020 на суму 381 886,79 грн. було сплачено заборгованість за січень 2020;

- за лютий 2020 на суму 309 275,70 грн. Рахунок було отримано нарочно представником КП "Комуненерго" 05.03.2020, строк оплати рахунку по 13.03.2020. Платіжними дорученнями № 4371 від 19.09.2020 на суму 100 000,00 грн., № 4485 від 30.03.2020 на суму 40 000,00 грн., № 4490 від 31.03.2020 на суму 20 000,00 грн., № 4536 від 01.04.2020 на суму 89 475,70 грн., № 22 від 01.04.2020 на суму 59 800,00 грн. та № 4626 від 13.04.2020 на суму 0,01 грн. було сплачено заборгованість за лютий 2020.

А отже, наразі заборгованість за спожиту електричну енергію за період січень - лютий 2020 року відсутня, проте оплата відбулась з простроченням виконання зобов`язання зі своєчасної оплати електричної енергії згідно договору про постачання електричної енергії споживачу № 705 від 01.01.2020 на умовах комерційної пропозиції № 4/79.

У зв`язку з порушенням встановлених у Договорі строків оплати відповідачем електричної енергії, позивачем нараховано пеню у розмірі 5 659,73 грн. та 3% річних в розмірі 807,36 грн. Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до господарського суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно статті 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як було вище вказано, п. 5.8 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 комерційної пропозиції № 4/79 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки.

У відповідності до п. 7 комерційної пропозиції № 4/79 та п. 5.8. Договору позивачем нараховано відповідачу пеню у загальному розмірі 5659,73 грн., а саме:

- пеня з 15 лютого по 28 лютого 2020 у сумі 3 213,70 грн. нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за січень 2020 року;

- пеня з 14 березня по 31 березня 2020 у сумі 2 364,46 грн. нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий 2020 року;

- пеня з 01 квітня по 13 квітня 2020 у сумі 81,57 грн. нарахована на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий 2020 року.

У відзиві на позов (вх. № 968 від 18.01.2021) відповідач позовну вимогу про стягнення пені визнає частково - за період з 15.02.2020 по 28.02.2020 в сумі 3213,70 грн. Пеню у розмірі 2446,03 грн. відповідач не визнає та просить суд в задоволенні вимог про її стягнення відмовити. При цьому відповідач посилається на положення пункту 15 Розділу II Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX, у відповідності до яких було вирішено «тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнити від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності».

Проте, суд відхиляє посилання відповідача на те, що згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX пеня не повинна нараховуватись починаючи вже з 12.03.2020.

Так, у пункті 1 Розділу II Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX зазначено, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Вказаний Закон опублікований у газеті "Голос України" від 17.04.2020 №68. А отже, цей Закон набрав чинності 18.04.2020. Прямої вказівки про надання нормам цього Закону зворотної сили у часі не міститься.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. При цьому положення ч. 1 ст. 58 Конституції, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується лише людини і громадянина (фізичної особи).

У зв`язку з цим, Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX зворотної дії в часі щодо юридичних осіб не має і його положення щодо звільнення від нарахування пені та штрафних санкцій починають діяти з моменту набрання цим Законом чинності, тобто з 18.04.2020.

Таким чином, нарахування пені за період до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-IX є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що нарахування позивачем пені за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 14.03.2020 по 13.04.2020 є законним та обґрунтованим.

Отже, перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 5659,73 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 807,36 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 807,36 грн., а саме:

- 3% річних з 15 лютого по 28 лютого 2020 року у сумі 439,46 грн. нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за січень 2020 року;

- 3% річних з 14 березня по 31 березня 2020 року у сумі 355,63 грн. нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий 2020 року;

- 3% річних з 01 квітня по 13 квітня 2020 року у сумі 12,27 грн. нараховані на суму боргу за спожиту електричну енергію за лютий 2020 року.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 807,36 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" (62466, Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Горького, буд. 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, , п/р НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629) заборгованість по пені у сумі 5659,73 грн., 3 % річних у сумі 807,36 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ).

Відповідач: Комунальне підприємство Харківської районної ради "Комуненерго" (62466, Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Горького, буд. 1, ).

Повне рішення складено "23" березня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/3443/20