ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р. Справа№ 46/603

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (правонаступник дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України")

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.03.2011

у справі № 46/603 (суддя Омельченко Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (правонаступник відкритого акціонерного товариства "Укрнафта")

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (правонаступник дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України")

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Компанія "Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited", Лімассол Кіпр

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання договору укладеним

УСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до суду з позовом до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання укладеним між позивачем та відповідачем договору зберігання природного газу № 658/10/ін. від 05.05.2010 у викладеній редакції.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача відповідач ухиляється від оформлення договірних відносин щодо зберігання природного газу, видобутого позивачем за договором № 999/97 про спільну діяльність від 24.12.1997 в січні - березні 2008 та в січні - березні 2010 року, який був переданий в газотранспортну систему відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі №46/603 позов Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" задоволено, визнано укладеним договір №658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 між ВАТ "Укрнафта", як учасником договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 між ВАТ "Укрнафта" й компанією "Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited" та Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в редакції, наданій позивачем.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно ухиляється від укладення з позивачем договору зберігання природного газу, видобутого позивачем у січні - березні 2008 року та у січні - березні 2010 року, та переданого у газотранспортну систему відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 скасувати та припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта господарський суд визнав укладеним проект договору зберігання природного газу №658/10/ін. від 05.05.2010 у редакції, яка не направлялась на адресу відповідачу, тобто щодо вказаного проекту договору позивач не робив оферту відповідачу, що свідчить про безпідставність задоволення судом вимог позивача та про порушення господарським судом норм матеріального права ст. ст. 179-181 ГК України.

Крім того, апелянт стверджує, що суд, констатуючи той факт, що природний газ позивача в обсязі 16495,952 тис. куб. м, видобутий в січні - березні 2008, та в обсязі 10036,774 тис. куб. м, видобутий в січні - березні 2010 року, був переданий в газотранспортну систему відповідача, залишив поза увагою факт ненадання позивачем первинних документів.

Апелянт наголошує, що стверджуючи про те, що акти відбору природного газу, підписані між відповідачем та третьою особою-2, не є свідченням здійснення відбору обсягів природного газу саме позивачем, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що загальний зміст рішення правління ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" № 41 від 26.04.2008 та актів відбору природного газу № 421-41/2 та № 421-41/3 від 26.04.2008 дає підстави вважати, що у першому кварталі 2008 третьою особою-2 було здійснено відбір природного газу саме ВАТ "Укрнафта", який обліковувався як газ невизначеного власника.

За твердженням апелянта, задовольнивши позовні вимоги ВАТ "Укрнафта", суд, по суті проігнорував вимоги ч. 2 ст. 10 Закону та визнав в судовому порядку укладеним договір, укладання якого суперечить нормам Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", порушивши тим самим положення ч. 7 ст. 319 ЦК України, ст. 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", які підлягали та мали бути застосовані судом першої інстанції.

Також апелянт стверджує, що вимога про визнання договору зберігання природного газу укладеним не є способом захисту порушеного права або інтересу, а тому провадження у справі № 46/603 за позовом ВАТ "Укрнафта" до ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" про визнання укладеним договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 в редакції позивача належить припинити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 80 ГПК України, що свідчить про порушення норм процесуального права при прийнятті рішення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 (у складі колегії суддів: головуючої судді - Скрипки І.М., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (правонаступник дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі №46/603 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі №46/603 залишено без змін.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 14.06.2019 АТ "Укртрансгаз", а 24.06.2019 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулись з касаційними скаргами, у яких просили рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2019 касаційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі №46/603 скасовано. Справу №46/603 постановлено передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 (у складі колегії суддів: головуючої судді - Тарасенко К.В., суддів Євсікова О.О., Шаптали Є.Ю.) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (правонаступник дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі №46/603 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 залишено без змін.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 16.01.2020 АТ "Укртрансгаз", та 22.01.2020 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулись з касаційними скаргами, у яких просили рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Верховного Суду від 17.11.2020 касаційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 у справі №46/603 скасовано. Справу №46/603 постановлено передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова верховного суду мотивована тим, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, зокрема щодо оцінки доказів у даній справі, а тому справу №46/603 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звертає увагу апеляційного суду на необхідність:

- перевірки дотримання позивачем процедури (порядку) переддоговірного спору щодо проекту договору, який є предметом даного спору;

- надання оцінки умовам проекту договору, які встановлюють вартість послуг зберігання, на відповідність положенням нормативно-правових актів, чинним на час винесення постанови.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (правонаступник дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"), розгляд справи призначено на 12.01.2021.

У судовому засіданні 12.01.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 23.02.2021, 23.02.2021 - до 09.03.2021, 09.03.2021 - до 15.03.2021, 15.03.2021 - до 23.03.2021.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що відповідно до даних Національної комісії регулювання електроенергетики України (станом на момент виникнення спірних правовідносин) єдиним підприємством на материковій території України, яке має ліцензію на право провадження господарської діяльності зі зберігання природного газу в підземних сховищах газу, які знаходяться на його балансі, є ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України».

06.05.2010 ВАТ «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу (філії) Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» як управляючим за договором № 999/97 про спільну діяльність від 24.12.1997, листом № юр/2061 від 05.05.2010 направлено відповідачу проект договору №658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010.

Даний лист та проект договору відповідач отримав 11.05.2010, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач договір зберігання природного газу № 658/10/ін від 05.05.2010 не підписав, протокол розбіжностей не склав, відмови від договору позивачу не надіслав.

У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив визнати укладеним договір зберігання природного газу №658/10/ін від 05.05.2010 в редакції проекту договору, викладеного у прохальній частині позовної заяви.

Згідно з п. 2.1 проекту договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 (викладеного у прохальній частині позовної заяви): поклажодавець на підставі цього договору передає зберігачу газ на зберігання в обсязі 26532,726 тис. м. куб., з яких:

2.1.1. 16495,952 тис. м. куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2008 року та переданий в газотранспортну систему та який поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.2. 10036,774 тис. м. куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2010 року та переданий в газотранспортну систему та який поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.3. інші обсяги газу, які поклажодавець планує видобути та передати зберігачу для зберігання в ПСГ протягом дії даного договору та/або прийняти від третіх осіб.

Згідно з проектом договору від 05.05.2010 (викладеного у прохальній частині позовної заяви) вартість послуг зберігача за зберігання природного газу визначено згідно з нормативно-правовим актом, яким встановлені тарифи на послуги відповідача, а саме, відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України «Про затвердження тарифу на послуги з зберігання природного газу у підземних сховищах газу для ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» від 11.05.2006 № 575.

У запропонованому у прохальній частині позовної заяви проекті строк дії договору встановлений: в частині зберігання газу - до 15.04.2011, у частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання позивачем своїх зобов`язань за даним договором

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу положень ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами (частина 1). Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (частина 2). Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (частина 3). За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (частина 4).

Примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та статтею 648 ЦК України.

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.

Нормами Господарського кодексу України, Закону України «Про трубопровідний транспорт», Закону України «Про нафту і газ», Закону України «Про природні монополії», а також, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із зберігання природного газу, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010 № 8, передбачено, що для зберігання природного газу обов`язковим є укладення договору з належним зберігачем, що має відповідну ліцензію.

Судом встановлено, що таким належним зберігачем, який має відповідну ліцензію, є відповідач.

Вимога забезпечення рівних прав доступу до підземних сховищ газу включає в себе забезпечення доступу до підземних сховищ газу як такого, обов`язковість укладання договору зберігання природного газу для відповідача із позивачем як споживачем його послуг зумовлюється законодавчими приписами, а саме як ч. 6 ст. 179 Господарського кодексу України, так і ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України.

Тобто, позивач вправі передавати газ в газотранспортну систему (далі - ГТС) та на зберігання в підземні сховища газу (далі - ПСГ), а відповідач зобов`язаний укладати договори зберігання та приймати газ у ГТС та ПСГ та не наділений правом відмовляти споживачам у наданні цих послуг та оформленні актами обсягів газу, які фактично надійшли до газотранспортної системи та підземних сховищ газу.

В силу ст. 1 ГПК України (в редакції, чинній на час звернення позивачем з даним позовом) право на звернення до господарського суду обмежено випадками захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Право позивача на укладення спірного договору може вважатись порушеним та підлягає захисту у судовому порядку не лише у випадку встановлення судами обставин наявності у позивача законного права вимагати укладення такого договору, а й за одночасної наявності обставин надання пропозиції позивачем відповідачу про його укладення та відмови або ухилення відповідача від укладення договору в цілому або не погодження окремих його умов.

Як установлено судом, позивачем направлялась відповідачу пропозиція щодо укладення договору №658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010, водночас у проект договору, викладений позивачем у прохальній частині позовної заяви, позивач вніс відповідні зміни в частині обсягів газу, запланованого до передачі на зберігання, а саме, виключив з обсягів газу, які планував до передачі на зберігання під час направлення оферти, ту його частину, якою вже розпорядився, тобто зменшив заплановані до передачі на зберігання в ПСГ відповідача обсяги газу (з 121 036,912 тис.куб.м до 26 532,726 тис.куб.м), та не включив обсяги природного газу, видобутого в січні - грудні 2007 року, який вже був переданий на зберігання в ПСГ відповідача (63 034,323 тис.куб.м).

Колегія суддів зазначає, що не підтверджується матеріалами справи факт недотримання позивачем процедури (порядку) врегулювання переддоговірного спору щодо проекту договору, який є предметом даного спору, з огляду на наступне.

В законодавстві відсутня імперативна норма, яка б указувала на те, що процедура (порядок) врегулювання переддоговірного спору в судовому порядку є дотриманою (дотриманим) виключно в тому випадку, коли редакція направленого проекту договору ідентична редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви, з чим погодився Верховний Суд в постанові від 17.11.2020.

Подальша зміна умов оферти стороною не може вважатись новою офертою, оскільки повнота та безумовність оферти є оціночними поняттями, і в ситуації коли існують розбіжності, на яких акцентує увагу саме оферент, потребує оцінка їх рівня та їх значення в питанні укладеності договору, в тому числі в судовому порядку, а не в питанні дотримання процедури (порядку) врегулювання переддоговірного спору.

З матеріалів справи убачається, що внесення змін у проект договору, який викладено у прохальній частині позовної заяви, обумовлено тим, що на час звернення до суду з даним позовом набрало чинності судове рішення у справі № 42/392 (рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2010, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2010) за позовом ВАТ «Укрнафта» до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні Позивача Компанії «Моментум Ентерпрайзес (Інстерн Юроп) Лімітед» про зобов`язання не чинити перешкод у розпорядженні майном - 157 538,509 тис.куб.м. природного газу видобутку 2007, квітня - грудня 2008, 2009 років за Договором № 999/97 від 24.12.1997 (з яких: 63 034,323 тис.куб.м. видобуток 2007 року, 47 044,825 тис.куб.м. видобуток квітня - грудня 2008 року, 47 459,361 тис.куб.м. видобуток 2009 року).

Спір у справі № 42/392 стосувався наявності у позивача права вільно і без обмежень розпоряджатися у 2010 році природним газом, видобутим, але нереалізованим ним у 2007-2009 роках, у тому числі для забезпечення потреб промислових споживачів виробників азотних мінеральних добрив.

Колегія суддів відзначає, що 09.12.2010 набрала законної сили постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2010 у справі № 42/392. Судом встановлено, що у зв`язку із цим позивачем було внесено відповідні зміни до предмету проекту договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 у частині обсягів газу, запланованого до передачі на зберігання, а саме, виключено з обсягів газу, які планувалися до передачі на зберігання відповідачу під час направлення оферти, ту його частину, якою вже розпорядився, тобто зменшив заплановані до передачі на зберігання в ПСГ відповідача обсяги газу (з 121 036,912 тис.куб.м. до 26 532,726 тис.куб.м.), та не включив обсяги природного газу, видобутого в січні - грудні 2007 року, який вже був переданий на зберігання в ПСГ відповідача (63 034,323 тис.куб.м.). Вказане є підставою для того, що з проекту договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 були виключені (а не додатково включені) умови щодо порядку оформлення та оплати обсягів природного газу, які наявні на початок сезону 2010 - 2011 року, та які залишаються на подальше зберігання в ПСГ відповідача.

Отже, у проекті договору, який викладено у прохальній частині позовної заяви, позивачем було виключено окремі пункти договору, внесено відповідні уточнення по обсягах природного газу, які позивач планує передати на зберігання в ПСГ відповідача.

Тобто, проект договору, викладений у прохальній частині позовної заяви, не містить додаткових умов, які були відсутні в проекті, що направлявся листом № юр/2061 від 06.05.2010 та по яких відповідач міг би мати нові заперечення, оскільки мало місце лише виключення окремих пунктів та абзаців (п. 2.2, абзац 2 п. 2.12, п. 4.3), з уточненням відповідних посилань на нумерацію пунктів договору (п. 2.9, п. 4.1, п. 5.2, п. 5.4, п. 5.7).

За своїм змістом внесені до редакції проекту договору, що викладена у прохальній частині позовної заяви, зміни не є тими змінами, які передбачають покладення на відповідача у зв`язку з укладенням договору будь-яких додаткових обов`язків та обтяжень, а є по своїй суті уточненням окремих положень у зв`язку із зміною обставин, пов`язаних із судовою справою № 42/392.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що щодо усіх умов, які викладені в тексті проекту договору в позовній заяві, відповідачу надсилалась оферта.

За указаних обставин колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що позивач після прийняття постанови Київським апеляційним господарським судом від 09.12.2010 у справі № 42/392 та набрання чинності рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2010 у справі №42/392 мав можливість направити на адресу відповідача проект договору вже з урахуванням вказаного рішення, тобто з уточненням обсягу газу, який передається на зберігання, однак позивачем такий проект договору не надсилався, що свідчить про відсутність у останнього наміру на укладення такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Колегія суддів відхиляє заперечення апелянта щодо відсутності такої істотної умови як предмет договору з огляду на наступне.

Згідно з п. 2.1 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010: Поклажодавець на підставі цього Договору передає Зберігачу газ на зберігання в обсязі 26 532,726 тис.м.куб., з яких:

2.1.1. 16 495,952 тис.м.куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2008 року та переданий в газотранспортну систему та який Поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.2. 10 036,774 тис.м.куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2010 року та переданий в газотранспортну систему та який Поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.3. інші обсяги газу, які Поклажодавець планує видобути та передати Зберігачу для зберігання в ПСГ протягом дії даного договору та/або прийняти від третіх осіб.

При цьому колегією суддів ураховуються обставини, установлені у постанові Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2010 у справі № 42/392. Беручи до уваги склад учасників справи № 42/392 під час розгляду даної справи за правилами ч. 4 ст. 75 ГПК України відповідні обставини не потребують доказуванню.

Так, Київським апеляційним господарським судом в постанові від 09.12.2010 у справі № 42/392 за позовом ВАТ «Укрнафта» до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні Позивача Компанії «Моментум Ентерпрайзес (Інстерн Юроп) Лімітед» про зобов`язання не чинити перешкод у розпорядженні майном - 157 538,509 тис.куб.м. природного газу видобутку 2007, квітня - грудня 2008, 2009 років за Договором № 999/97 від 24.12.1997 (з яких: 63 034,323 тис.куб.м. видобуток 2007 року, 47 044,825 тис.куб.м. видобуток квітня - грудня 2008 року, 47 459,361 тис.куб.м. видобуток 2009 року) установлено, що за період з січня по грудень 2007 року було оформлено закачування до ПСГ відповідача 1 природного газу в обсязі 63034,323 тис. м3, що підтверджується актами № 59 (03/2), 60 (03/2), 61 (03/2), 4 (01) від 03.05.2007, № 30 (01) від 31.05.2007, 57 (01) від 30.06.2007, 81 (01) від 31.07.2007, 111 (01) від 31.08.2007, 148 (01) від 30.09.2007, 87 (03/2) від 31.10.2007, 124 (03/2) від 30.11.2007, 154 (03/2) від 31.12.2007 закачки природного газу шляхом заміщення в ПСГ відповідача 1 до договору № 117-75/449/07/ін від 13.04.2007.

Факт надходження природного газу в газотранспортну систему (ГСТ) відповідача 1 за період з січня 2008 року по грудень 2009 року в загальному обсязі 111000,138 тис. куб.м підтверджується листами ДК „Укртрансгаз" від 23.06.2009 року № 6796/64-004 та від 01.03.2010 року № 2485/64-004.

Таким чином, всього за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року позивачем фактично передано до ГТС ДК „Укртрансгаз" 174034,461 тис. куб.м природного газу, відповідно з яких 157 538,509 тис. куб.м. газ видобутку 2007 року, квітня - грудня 2008 року та 2009 року, решта 16 495,952 тис. куб.м. газ видобутку січня - березня 2008 року.

Отже, та обставина, що в тому числі 16 495,952 тис.куб.м. газу видобутку січня - березня 2008 року Договору № 999/97 від 24.12.1997 фактично передано до газотранспортної системи відповідача за правилами ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребує доказуванню при розгляді даної справи.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів відзначає, що станом на момент звернення позивачем до відповідача з позовом у даній справі № 46/603 залишок природного газу обсягом 16 495,952 тис.куб.м. видобутку січня - березня 2008 року Договору № 999/97 від 24.12.1997, що фактично був переданий до ГТС відповідача, є тим газом і в тому обсязі, що зазначений в проекті договору, викладеного у прохальній частині позовної заяви, та запланований на зберігання в ПСГ відповідача разом з ресурсом видобутку січня - березня 2010 року.

Крім того, як установлено Київським апеляційним господарським судом у постанові від 09.12.2010 у справі № 42/392 доводи, наведені відповідачами в апеляційних скаргах про те, що позивачем не доведено факт знаходження в ПСГ відповідача 1 обсягів природного газу, видобутих в період з січня 2008 року по грудень 2009 року, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи документами, зокрема, листом Об`єднаного диспетчерського управління відповідача 1 від 25.11.2010 № 64-2162/2 щодо руху в ПСГ відповідача 1 природного газу, видобутого по договорах спільної діяльності з ВАТ „Укрнафта".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2010 у справі № 42/392, що набрало законної сили 09.12.2010, установлено, що як убачається з доданих до справи матеріалів, зокрема, листа Об`єднаного диспетчерського управління відповідача-1 від 25 листопада 2010 року № 64-2162/2 щодо руху в ПСГ відповідача-1 природного газу, видобутого по договорах спільної діяльності з Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", залишок газу, видобутого в 2006 - 2007 роках по договорах спільної діяльності з Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" і оформленого з відповідачем-1 становить 89961,741 тис.м3, а починаючи з квітня 2008 року, природний газ, що видобувається по договорах з спільною діяльністю з Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" закачується в ПСГ відповідача-1. Тобто, заявлений позивачем до відбору (підняття) обсяг природного газу фактично перебуває в ПСГ відповідача-1 та утримується ним.

У матеріалах даної судової справи наявний згаданий лист Об`єднаного диспетчерського управління відповідача від 25.11.2010 № 64-2162/2 щодо руху в ПСГ відповідача природного газу, видобутого по договорах спільної діяльності з Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта».

Отже, та обставина, що починаючи з квітня 2008 року, природний газ, що видобувається по договорах з спільною діяльністю з позивачем закачується в ПСГ відповідача за правилами ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребує доказуванню при розгляді даної справи.

Колегію суддів ураховуються обставини, які визнаються учасниками даної справи, та за правилами ч. 1 ст. 75 ГПК України не піддягають доказуванню.

Відповідач письмово підтвердив факт передачі позивачем в тому числі 26 532,726 тис. м. куб. природного газу Договору № 999/97 від 24.12.1997 у газотранспортну систему, зокрема, листом №6796/64-004 від 23.06.2009 та листом №7673/64-004 від 05.07.2010.

Отже, обставини щодо передачі до газотранспортної системи позивачем відповідачу природного газу ресурсу, зокрема видобутку січня - березня 2008 року та січня - березня 2010 року Договору № 999/97 від 24.12.1997 в загальному обсязі 26 532,726 тис. м. куб. за правилами ч. 1 ст. 75 ГПК України не потребують доказуванню.

Колегія суддів вважає наголосити на тому, що листи відповідача №6796/64-004 від 23.06.2009 та № 7673/64-004 від 05.07.2010 є доказами передачі природного газу позивачем відповідачу саме до газотранспортної системи відповідача, а не до підземних сховищ газу відповідача, в обсягах, зазначених у проекті договору, викладеного у прохальній частині позовної заяви.

Колегію суддів враховуються обставини, які визнаються учасниками даної справи, та за правилами ч. 1 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню.

Відповідачем було визнано надходження до газотранспортної системи природного газу, зокрема, ресурсу січня-березня 2008 року - під час повідомлення у відзиві від 04.02.2011 на позовну заяву ВАТ «Укрнафта» того, що на виконання рішення правління Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» № 41 від 26.04.2008 в 1 кварталі 2008 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було використано для задоволення потреб населення природний газ з безпосереднього поточного надходження природного газу власного видобутку ВАТ «Укрнафта», що підтверджується актами відбору природного газу з підземних сховищ газу відповідача № 421-41/2 та № 421-41/3.

Актам відбору природного газу із ПСГ ДК «Укртрансгаз» від 26.04.2008 № 421-41/2 та № 421-41/3 про відбір з підземних сховищ газу природного газу «невизначеного власника» в обсягах 2 623 437 441 куб. м. та 2 101 316 куб. м. для забезпечення потреб населення надана належна оцінка місцевим господарським судом, однак за правилами ч. 1 ст. 75 ГПК України не потребує доведення факт того, що ресурс природного газу січня - березня 2008 року Договору № 999/97 від 24.12.1997 надійшов до газотранспортної системи відповідача.

Колегією суддів береться до уваги те, що вимоги, які стосувалися оформлення договорів поставки природного газу (видобутого в періоді, якого стосується спірний договір) за позовом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ПАТ «Укрнафта» за участю третьої особи АТ «Укртрансгаз» про зобов`язання укласти договір поставки природного газу та передати природний газ власного видобутку, були предметом розгляду судових справ № 29/193 (рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2013 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2014, залишені без змін постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2014), а також № 35/223 (рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2017, залишені без змін постановою Верховного Суду від 14.03.2018).

Указані судові рішення підтверджують, що станом на дату судового розгляду зобов`язання позивача щодо поставки природного газу на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були відсутні.

Підставами заявлених у вказаних справах вимог визначено обов`язок ПАТ «Укрнафта» передати позивачу природний газ власного видобутку відповідно до договору купівлі-продажу для його подальшої реалізації позивачем для потреб населенню.

Рішенням у справі № 35/223 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання укладеним договору купівлі-продажу (поставки) природного газу, видобутого у 2011 році в рамках договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997.

У межах справи №29/193 прийнято рішення про відмову у задоволенні вимог до ПАТ «Укрнафта» про зобов`язання укласти з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» договір поставки природного газу та передати у власність природний газ власного видобутку, видобутого у січні та лютому 2008 року, обсягом 432 011 555 куб. м. (в зазначений обсяг газу включено обсяг природного газу, видобутого за Договором спільної діяльності № 999/97 від 24.12.1997 за січень місяць 2008 року - 5 557,733 тис.куб.м. та за лютий місяць 2008 року - 5 358,498 тис.куб.м., загальним обсягом 10 916,231 куб. м.)., не з підстав його відсутності.

Зважаючи на склад учасників господарської справи № 29/193, ці обставини під час розгляду даної справи № 46/603 за правилами ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребують доказуванню.

Установлюючи обставини щодо передачі позивачем відповідачу газу у обсягах, зазначених позивачем у проекті спірного договору зберігання, колегією суддів враховується також наступне.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 ГПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У даній справі суд, призначаючи первинну та повторну судово-економічні експертизи, виходив з потреби отримання докладного опису проведеного дослідження обставин, встановлення яких потребувало наявних спеціальних знань експерта.

Отже, суд призначив експертизу для вирішення питання чи підтверджується документально факт наявності або відсутності природного газу у обсязі 26 532,726 тис.м.куб., з яких: 16 495,952 тис.куб.м. природного газу, що видобутий у січні-березні 2008, 10 036,774 тис.куб.м. природного газу, що видобутий у січні-березні 2010 ПАТ «Укрнафта», в єдиній газотранспортній системі ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», видобутого за договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, укладеним між ПАТ «Укрнафта» та Компанією "Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited".

Відповідно до Висновку КНДІСЕ № 7420/9583/12-45 від 24.10.2012 повторної судово-економічної експертизи у господарській справі № 46/603 судовими експертами проводилося дослідження всіх наявних та додатково наданих за клопотанням експертів документів методами документальної перевірки та зіставлення, перевірялись повнота та правильність заповнення реквізитів документів, відповідність записів в документах вимогам нормативних актів, співставлялись дані взаємопов`язаних документів.

Колегія суддів відзначає, що предметом експертного дослідження в сукупності з іншими документами були такі документи як:

1. Акт прийому-передачі газу природного, видобутого з газових і газоконденсатних свердловин СІД № 999/97 на підготовку Качанівському ГПЗ в січні 2008 року від 31.01.2008, укладений між СІД № 999/97 та відокремленими підрозділами позивача;

2. Акт прийому-передачі газу природного, видобутого з газових і газоконденсатних свердловин СІД № 999/97 на підготовку Качанівському ГПЗ в лютому 2008 року від 29.02.2008, укладений між СІД № 999/97 та відокремленими підрозділами позивача;

3. Акт прийому-передачі газу природного, видобутого з газових і газоконденсатних свердловин СІД № 999/97 на підготовку Качанівському ГПЗ в березні 2008 року від 31.03.2008, укладений між СІД № 999/97 та відокремленими підрозділами позивача;

4. Акт прийому-передачі газу природного, видобутого з газових і газоконденсатних свердловин СІД № 999/97 на підготовку Качанівському ГПЗ в січні 2010 року від 01.02.2010, укладений між СІД № 999/97 та відокремленими підрозділами позивача;

5. Акт прийому-передачі газу природного, видобутого з газових і газоконденсатних свердловин СІД № 999/97 на підготовку Качанівському ГПЗ в лютому 2010 року від 01.03.2010, укладений між СІД № 999/97 та відокремленими підрозділами позивача;

6. Акт прийому-передачі газу природного, видобутого з газових і газоконденсатних свердловин СІД № 999/97 на підготовку Качанівському ГПЗ в березні 2010 року від 01.04.2010, укладений між СІД № 999/97 та відокремленими підрозділами позивача.

За результатами проведеного дослідження судові експерти прийшли до наступних висновків:

«Враховуючи результати проведеного дослідження та наявні в матеріалах справи документи, так як в систему магістральних газопроводів та ПСГ ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» передано природний газ у обсязі 26 532,726 тис.м.куб., видобутий ПАТ «Укрнафта» за договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, а наявними у матеріалах справи актами відбору природного газу із ПСГ ДК «Укртрансгаз» документально не підтверджується, що із ПСГ ДК «Укртрансгаз» здійснено відбір саме природного газу, видобутого ПАТ «Укрнафта» за договором № 999/97 від 24.12.1997, та те, що в матеріалах справи відсутня письмова згода ПАТ «Укрнафта» на відбір ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» газу, то можна вважати, що в системі магістральних газопроводів та в ПСГ ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» повинен бути наявним природний газ в обсязі 26 532,726 тис.м.куб., видобутий за договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, укладеним між ПАТ «Укрнафта» та Компанією «Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited», в т.ч.: видобутий в січні - березні 2008 року в обсязі 16 495,952 тис.м.куб. та видобутий в січні - березні 2010 року в обсязі 10 036,774 тис.м.куб.

Розбіжності між висновками первинної та потворної експертиз відсутні.».

Колегія суддів відзначає, що судові експерти дійшли до указаних вище висновків на підставі дослідження всієї сукупності документів даної судової справи, а не виключно на підставі актів прийому-передачі газу природного, видобутого з газових і газоконденсатних свердловин СІД № 999/97 на підготовку Качанівському ГПЗ.

Окрім того, колегією суддів установлено, що указаними актами підтверджується, що 5 557,733 тис. куб. м. природного газу видобутку січня 2008 року, 5 358,498 тис. куб. м. природного газу видобутку лютого 2008 року, 5 579,721 тис. куб. м. природного газу видобутку березня 2008 року, 3 470,694 тис. куб. м. природного газу видобутку січня 2010 року, 3 104,316 тис. куб. м. природного газу видобутку лютого 2010 року, 3 416,764 тис. куб. м. природного газу видобутку березня 2010 року підготовлено та передано на вузлі обліку газу в систему магістральних газопроводів ДК «Укртрансгаз» та який відповідно був прийнятий відповідачем на підставі листів №6796/64-004 від 23.06.2009 та № 7673/64-004 від 05.07.2010.

Ураховуючи вищезазначене, повторно дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для відхилення Висновку КНДІСЕ № 7420/9583/12-45 від 24.10.2012 повторної судово-економічної експертизи у господарській справ № 46/603.

Крім того, колегією суддів береться до уваги, що в листах відповідача від 23.06.2009 №6796/64-004 та від 05.07.2010 №7673/64-004, указано, що на сьогоднішній день не підписані технічні акти передачі газу власного видобутку ВАТ «Укрнафта» в газотранспортну систему ДК «Укртрансгаз», починаючи з квітня 2006 року.

При цьому позивачем 23.02.2021 надано до матеріалів справи копії Акту від 01.02.2010 прийому-передачі газу в газотранспортну систему Лубенського ЛВУМГ УМГ «Київтрансгаз» за угодою № 29/117-376/199-Г від 03.09.2007, укладеного між представником Качанівського ГПЗ ВАТ «Укрнафта» та представником Лубенського ЛВУМГ УМГ «Київтрансгаз», щодо того, що у січні 2010 року подано через ПВГ в газотранспортну систему УМГ «Київтрансгаз» 77 990,614 тис.м.куб., з яких 3 470,694 тис.м.куб. газ Договору № 999/97 від 24.12.1997, та Акту від 01.03.2010 прийому-передачі газу в газотранспортну систему Лубенського ЛВУМГ УМГ «Київтрансгаз» за угодою № 29/117-376/199-Г від 03.09.2007, укладеного між представником Качанівського ГПЗ ВАТ «Укрнафта» та представником Лубенського ЛВУМГ УМГ «Київтрансгаз», щодо того, що у лютому 2010 року подано через ПВГ в газотранспортну систему УМГ «Київтрансгаз» 75 402,063 тис.м.куб., з яких 3 104,316 тис.м.куб. газ Договору № 999/97 від 24.12.1997.

Колегія суддів відзначає, що долучені акти існували на момент прийняття місцевим господарським судом рішення у сторін даної справи, проте, виходячи з обставин даної справи, з об`єктивних причин не були подані.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.

Приймаючи додаткові докази, колегія суддів виходить із наступного.

В бухгалтерському обліку СІД №999/97 від 24.12.1997 уповноважена особа НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» не відображені вищевказані Акт від 01.02.2010 прийому-передачі газу в газотранспортну систему Лубенського ЛВУМГ УМГ «Київтрансгаз» за угодою № 29/117-376/199-Г від 03.09.2007, та Акт від 01.03.2010 прийому-передачі газу в газотранспортну систему Лубенського ЛВУМГ УМГ «Київтрансгаз» за угодою № 29/117-376/199-Г від 03.09.2007, оскільки відповідно до змісту актів здійснювався загальний облік всього видобутого природного газу ПАТ «Укрнафта» на транспортування разом з газом СІД № 999/97 від 24.12.1997, у зв`язку із чим СІД № 999/97 від 24.12.1997 не було відомо про існування цих документів. Колегія суддів приймає до уваги зауваження позивача СІД № 999/97 від 24.12.1997 про те, що раніше вказані документи не могли бути надані оскільки позивач (СІД № 999/97 від 24.12.1997) не мав окремого укладеного договору на транспортування газу з відповідачем (філією). Належно засвідчені копії вказаних актів СІД № 999/97 від 24.12.1997 було отримано від ПАТ «Укрнафта» безпосередньо перед судовим засіданням у даній справі у суді апеляційної інстанції, при цьому їх оригінали було віднайдено ПАТ «Укрнафта» лише 15.02.2021.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює вимоги до первинних та зведених облікових документів, які є необхідними саме для ведення бухгалтерського обліку підприємством.

Згідно з п. 2.4. та п. 2.11. договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010:

- строк зберігання газу Поклажодавця в ПСГ визначається з моменту початку закачування газу в ПСГ або передачі газу Зберігачу в ПСГ з оформленням відповідних актів до завершення періоду відбору, тобто не пізніше 15 квітня відповідного сезону зберігання. Під сезоном зберігання розуміється період часу, який починається 16 квітня відповідного року та завершується 15 квітня наступного року;

- обсяг газу, який передається сторонами при його закачуванні або відборі в/із ПСГ, у відповідному місяці оформляється актом прийому-передачі газу. Акти прийому-передачі газу складаються сторонами та скріплюються печаткою до 15-го числа, наступного за звітним місяцем закачування або відбору газу в/із ПСГ. В актах прийому-передачі газу вказується обсяг газу, закачаний або відібраний в/із ПСГ. Акти прийому-передачі газу є підставою для розрахунків Поклажодавцем із Зберігачем.

Господарська операція відповідача зі зберігання в ПСГ газу позивача має бути підтверджена первинним документом - актом прийому-передачі газу (актом закачки газу в ПСГ) на підставі договору, укладання якого і є предметом даного судового розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів відзначає, що таких первинних документів, як акти прийому-передачі газу (акти закачки газу в ПСГ), що підтверджують передачу/закачку природного газу позивача ресурсу січня-березня 2008 та січня-березня 2010 до підземних сховищ газу відповідача, на наданні яких наполягають АТ «Укртрансгаз» та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не існує, оскільки договір, який є підставою для їх оформлення, наразі є неукладеним, а спір щодо його укладання розглядається в межах даної конкретної справи.

У той же час в умовах існування переддоговірного спору відповідно до ст. 73 ГПК України суд під час вирішення справи встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи на підставі даних, що містяться в тому числі в письмових доказах та висновках експертів.

Колегія суд відхиляє заперечення АТ «Укртрансгаз» та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо відсутності такої істотної умови як ціна договору з огляду на наступне.

Погодження вартості послуг відповідача передбачено в розділі 3 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010, відповідно до якого:

3.1. Тариф на закачування 1000 куб. м газу в ПСГ установлюється в розмірі 9,00 грн, у тому числі ПДВ - 1,50 грн.

3.2. Тариф на зберігання 1000 куб. м газу в ПСГ на один сезон зберігання газу установлюється в розмірі 21,60 грн, у тому числі ПДВ - 3,60 грн.

3.3. Тариф на відбір 1000 куб. м газу з ПСГ установлюється в розмірі 9,00 грн, у тому числі ПДВ - 1,50 грн.

3.4. Тарифи, що зазначені в пунктах 3.1, 3.2 та 3.3 даного договору, змінюються за рішенням Національної комісії регулювання електроенергетики України.

У випадку зміни тарифів нові тарифи є обов`язковими для сторін за даним договором, з моменту введення їх в дію. Зміна тарифів оформлюється додатковою угодою до даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Вартість послуг Відповідача по зберіганню природного газу підлягала визначенню на підставі постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 11 травня 2006 року N 575, прийнятої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.96 N 1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів місцевих рад щодо регулювання цін (тарифів)", ст. 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 11 травня 2006 року № 575 втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 26 червня 2013 року № 741, яка в свою чергу втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2018 року № 480, яка в свою чергу втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 червня 2020 року № 1150.

Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На даний час діє постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 року № 1150 «Про встановлення тарифів на послуги зберігання (закачування, відбору) природного газу в підземних сховищах газу АТ "УКРТРАНСГАЗ"», відповідно до якої визначені тарифи відповідача на закачування, зберігання, відбір природного газу.

Постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 11 травня 2006 року № 575 за предметом регулювання тотожна постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 червня 2020 року № 1150.

Ураховуючи, що ціна договору є істотною умовою, сторони в договорі мають визначити ціну договору або порядок її визначення. Проект договору містить порядок визначення ціни договору, а тому встановлення ціни в договору відповідає вимогам законодавства, умови договору визначають чинність тарифів, встановлених контролюючим органом, з моменту введення їх в дію.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо відсутності такої істотної умови як строк договору. При цьому судом враховується наступне.

Погодження строку дії договору визначено в розділі 9 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010, відповідно до якого:

9.1. Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині зберігання газу до 15 квітня 2011 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання Поклажодавцем своїх зобов`язань за даним Договором.

В разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону за один місяць до закінчення строку його дії про припинення даного Договору, Договір вважається пролонгованим на наступний відповідний період зберігання газу із застосуванням до нього правил зберігання, що діяли відносно попереднього сезону зберігання.

Вирішення даного спору має значення насамперед для визначення статусу обсягів природного газу, які є предметом договору, спір щодо визнання укладеним якого розглядається судом в межах даної справи, що обумовлює відповідні юридичні наслідки дій у відносинах між сторонами, а також на ринку видобутку та реалізації природного газу у спірному періоді (строку дії договору про укладення якого вирішено спір у справі).

За указаних обставин колегією суддів відхиляються твердження апелянта про те, що у разі ухвалення рішення на користь позивача, АТ «Укртрансгаз» не зможе забезпечити зберігання обсягів газу у сезонах зберігання 2008-2009, 2009-2010 та 2010-2011, оскільки у 2008-2010 роках позивач не передав відповідних обсягів природного газу на зберігання до підземних сховищ газу АТ «Укртрансгаз».

При цьому судовою колегією береться до уваги також те, що ВАТ «Укрнафта» зверталось до суду із позовом в особі відокремленого структурного підрозділу (філії) Нафтогазовидобувного управління «Полтавнафтогаз» як управляючий за договором № 410/95 про спільну діяльність від 14.09.1995, судом було розглянуто спір у господарській справі № 46/605 про обов`язковість укладення для сторін договору зберігання природного газу. У даній справі прийнято рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011, якими визнано укладеним договір № 660/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 в редакції позивача. Указане рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014.

Заперечення апелянта щодо порушення вимог ч. 2 ст. 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", що був чинний на час виникнення спору між сторонами та прийняття місцевим господарським судом рішення, визнаються необґрунтованими з огляду на належну оцінку вказаних доводів судом першої інстанції, оскільки Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" набув чинності з 24.07.2010, що не може бути підставою для його застосування у відносинах сторін, що виникли по зберіганню газу, видобутого до вказаної дати, за відсутності в законі норм про поширення дії закону на ресурси, видобуті у попередні періоди, тобто до набрання ним чинності.

Зазначене правозастосування неодноразово мало місце при розгляді спорів за участю сторін, до справи залучені судові рішення у справах № 6/521, № 29/193, № 42/392, № 46/480, № 32/296.

Колегія суддів також зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання договору укладеним є належним способом захисту який забезпечить належний захист прав та інтересів сторін.

Заперечення апелянта щодо відсутності у позивача процесуальної дієздатності щодо представництва інтересів учасників Договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 суд відхиляє з огляду на наступне.

Учасниками Договору № 999/97 від 24.12.1997 року є ПАТ "Укрнафта" та компанія "Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited".

У матеріалах справи наявні копії Договору № 999/97 від 24.12.1997 про спільну інвестиційну діяльність з додатками чинними станом на час виникнення спору між сторонами, копії довіреності ВАТ "Укрнафта" від 31.12.2009 № юр-693/д та довіреності компанії "Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited" від 31.12.2009, які були додані позивачем до позову від 24.12.2010 № юр/6924.

Оцінюючи надані до справи докази в сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що ВАТ "Укрнафта" є належним позивачем у даній справі.

При цьому відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Частиною 2 ст. 1131 ЦК України визначено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно зі ст. 1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників.

Учасник, який вчинив від імені всіх учасників правочин, щодо якого його право на ведення спільних справ учасників було обмежене, або вчинив в інтересах усіх учасників правочин від свого імені, може вимагати відшкодування здійснених ним за свій рахунок витрат, якщо вчинення цього правочину було необхідним в інтересах усіх учасників. Учасники, яким внаслідок таких правочинів було завдано збитків, мають право вимагати їх відшкодування.

Другим учасником Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 є компанія "Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited", що є третьою особою-1, яка окремо брала участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, під час апеляційного та касаційного провадження, та в суді апеляційного інстанції під час нового розгляду справи, позиція, доводи та аргументи якої не спростовували позиції, доводів та аргументів іншого та єдиного учасника Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 - позивача, схвалювали та доводили ті обставини, на які посилається позивач.

Суд дійшов висновку, що учасники Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 кожен окремо забезпечували представництво та захист інтересів всіх учасників Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, що не суперечить положенням законодавства.

Суд також приймає до уваги пояснення позивача та третьої особи-1 від 17.10.2019 та копію Довідки від 06.06.2017 про взяття на облік платників податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру (форма № 34-ОПП) зі строком дії до 31.12.2030, відповідно до якої уповноваженою особою за Договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 є НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "УКРНАФТА", лист позивача від 21.10.2019 та копію листа Головного управління ДПС у Полтавській області від 18.10.2019 № ФОП/АДВОКАТ/П/1012/16-31-02-01-18, лист позивача від 10.12.2019 та копії Додатку № 16 від 29.02.2016 та Додатку № 17 від 01.03.2016 до Договору № 999/97 від 24.12.1997, які зареєстровані в Департаменті економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій Полтавської обласної державної адміністрації 14.11.2019, та які зазначались у постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 910/7047/18.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання укладеним договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 у викладеній позивачем редакції.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ у Справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) колегія суддів визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду про задоволення позову.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва 14.03.2011 у справі № 46/603 є таким, що відповідає матеріалам справи, законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (правонаступник дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (правонаступник дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.03.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна