РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.03.2021Справа № 910/17388/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Житлово-будівельного кооперативу "Водій"

про стягнення 50 572,08 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу "Водій" (відповідач) про стягнення 50 572,08 грн., з яких 43 450,42 грн. основного боргу, 2 134,25 грн. інфляційних втрат, 2 275,80 грн. 3 % річних, 539,09 грн. пені та 2 172,52 грн. штрафу за послуги водопостачання та водовідведення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором від 10.09.2003 № 03056/4-087 на послуги водопостачання та водовідведення в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги у період з 01.10.2018 по 31.08.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/17388/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/17388/20 позивач та відповідач повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які повернулися на адресу суду з відмітками про вручення.

16.12.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення суду, відповідно до якого відповідач просив розстрочити наявну заборгованість відповідача на 12 місяців.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.09.2003 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (змінено найменування на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал") як постачальником та Житлово-будівельним кооперативом "Водій" (абонент) укладений договір №03056/4-08 на послуги водопостачання та водовідведення (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язався розраховуватися за вищевказані послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 №65.

Згідно з п. 7.1. Договору, даний договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

У відповідності до п. 2.1. Договору постачальник забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 "Вода питна", приймає каналізаційні стоки, які не перевищують граничнодопустимих концентрацій шкідливих речовин.

Згідно з п. 3.1. Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об`ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до Правил користування (п.3.3. Договору).

Абонент в кінці кожного місяця направляє до постачальника свого повноважного представника для проведення звірки розрахунків з постачальником та підписання відповідного акту (п. 2.3. Договору).

Щомісячно постачальник виставляє платіжну вимогу за надані послуги згідно цього договору. Оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.6. Договору).

Згідно з п. 3.4. Договору абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у 5-ти денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом (п. 3.5. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору за безпідставну відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує штраф у розмірі 5 відсотків від несплаченої суми.

Пунктом 4.2. Договору сторонами погоджено, що за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

31.10.2019 між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (кредитор) та Житлово-будівельним кооперативом "Водій" (боржник) укладено Договір реструктуризації боргу № 1768/8/16-19 (далі - Договір реструктуризації боргу).

Відповідно до п. 1.1. Договору реструктуризації боргу боржник визнає перед кредитором заборгованість в розмірі 134 091,85 грн., що утворилася станом на 01.11.2019 в результаті неналежного виконання боржником умов Договору №03056/4-08 від 10.09.2003 та зобов`язується сплатити вищевказану заборгованість у відповідності до умов даного Договору реструктуризації.

Згідно з п. 2.1. Договору реструктуризації боргу боржник зобов`язується сплатити вказану у п. 1.1. Договору реструктуризації заборгованість в загальному розмірі 134 091,85 грн. в термін до 01.08.2020, згідно погодженого сторонами графіку.

Пунктами 2.3., 2.4. Договору реструктуризації боргу сторони погодили, що боржник зобов`язуються сплачувати поточні платежі за послуги з водопостачання та водовідведення своєчасно та в повному обсязі. У разі невнесення боржником в повному обсязі поточних платежів в установлені договором від 10.09.2003 №03056/4-08 строки, оплати, проведені у відповідному поточному періоді на виконання цього Договору, незалежно від призначення платежу зараховуються в оплату за спожиті у розрахунковому місяці послуги з водопостачання та водовідведення, а платіж у відповідному розмірі не зараховується як оплата за цим Договором.

Відповідно до п. 2.5. Договору реструктуризації боргу у разі якщо боржник більше ніж 3 місяці не здійснює оплати в розмірі та в строки, що визначені п. 2.2. цього Договору, кредитор має право подати позов до суду без додаткового повідомлення боржника щодо стягнення всієї суми заборгованості за Договором (разом із поточною, що не врегульована даним Договором) з нарахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, при цьому період прострочення зобов`язання визначається згідно зі строками оплати, встановленими умовами Договору від 10.09.2003 №03056/4-08.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що у відповідача виникла заборгованість з водопостачання та водовідведення у загальній сумі 43 450,42 грн. за період з 01.10.2018 по 31.08.2020.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання за Договором №03056/4-08 на послуги водопостачання та водовідведення від 10.09.2003, позивачем нараховані 2 134,25 грн. інфляційних втрат, 2 275,80 грн. 3 % річних, 539,09 грн. пені та 2 172,52 грн. штрафу.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання умов Договору №03056/4-08 на послуги водопостачання та водовідведення від 10.09.2003, за період з 01.10.2018 по 31.08.2020 позивач надав відповідачу послуги на суму 310 499,15 грн., що підтверджується актами про зняття показань з приладів обліку за спірний період, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Відповідачем було частково здійснені оплати по Договору у розмірі 267 048,73 грн., що підтверджується банківськими виписками та реєстром надходжень грошових коштів.

Згідно із детальними розрахунками заборгованості за Договором №03056/4-08 на послуги водопостачання та водовідведення від 10.09.2003 заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період становила 43 450,42 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки невиконане зобов`язання за Договором №03056/4-08 на послуги водопостачання та водовідведення від 10.09.2003 підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 43 450,42 грн.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивачем нараховані 2 134,25 грн. інфляційних втрат, 2 275,80 грн. 3 % річних, 539,09 грн. пені та 2 172,52 грн. штрафу.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат та штрафу.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Розрахунок інфляційних втрат у сумі 2 134,25 грн. та 3 % річних у сумі 2 275,80 грн. є арифметично вірним, у зв`язку зі чим суд задовольняє позовні вимоги у цій частині.

За змістом ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України ).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В пункті 4.2 Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 539,09 грн., а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що за безпідставну відмову від оплати наданих послуг відповідач сплачує штраф у розмірі 5 відсотків від несплаченої суми.

Оскільки відповідачем не було сплачено нарахованої за спірний період заборгованості у загальному розмірі 43 450,42 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу на підставі п. 4.1 договору у сумі 2 172,52 грн.

Стосовно клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення на 12 місяців, суд зазначає таке.

Приписами статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за клопотанням сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за клопотанням стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, підставою для розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Однак відповідачем не наведено жодних обставин та не надано суду доказів наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Житлово-будівельного кооперативу "Водій" підлягають задоволенню у розмірі 43 450,42 грн. основного боргу, 2 134,25 грн. інфляційних втрат, 2 275,80 грн. 3 % річних, 539,09 грн. пені, 2 172,52 грн. штрафу.

Судовий збір за розгляд справи покладається на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Житлово-будівельного кооперативу "Водій" про стягнення 50 572,08 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Водій" (03162, м. Київ, вул. Тулузи, 20, ідентифікаційний код 22883106) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька 1-а, ідентифікаційний код 03327664) 43 450 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 42 коп. основного боргу, 2 134 (дві тисячі сто тридцять чотири) грн. 25 коп. інфляційних втрат, 2 275 (дві тисячі двісті сімдесят п`ять) грн. 80 коп. 3 % річних, 539 (п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 09 коп. пені, 2 172 (дві тисячі сто сімдесят дві) грн. 52 коп. штрафу, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.03.2021

Суддя С. В. Стасюк