ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

24 березня 2021 року Справа № 5027/29/2012

Суддя Миронюк Сергій Олександрович, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС"

про заміну сторони виконавчого провадження у справі

за позовом публічного акціонерного товариство "Банк "Демарк", м. Чернігів

до приватного підприємця Кость Романа Богдановича

про стягнення заборгованості у сумі 20228,31 грн.

Представники

від заявника - не з`явився.

від стягувача - не з`явився.

від боржника - не з`явився.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 13.03.2012 року задоволено позов публічного акціонерного товариство "Банк "Демарк" до приватного підприємця Кость Романа Богдановича, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", вул. Комсомольська, 28, м. Чернігів (р/р НОМЕР_2 у Банку "Демарк", МФО 353575, код 19357516) заборгованість по поверненню суми кредиту в розмірі 12348,08 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 6133,69 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1325,13 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення прострочених відсотків в розмірі 421,41 грн., а також судовий збір в розмірі 1609,50 грн.

15.03.2021 року від товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС" надійшла заява про заміну сторони у виконавчому провадженні АСВП № 47574151, поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 року заяву передано для розгляду судді Миронюку С.О.

Ухвалою суду від 15.03.2021 р. розгляд заяви призначено на 24.03.2021 р.

У судове засідання, 24.03.2021 р., представники заявника, стягувача, боржника не з`явились, про причини такої неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання.

Відповідно до частини 3 статті 334 Господарського процесуального кодексу України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, ознайомившись з даною заявою та доданими до неї матеріалами, встановив, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 13.03.2012 року позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" задоволено, стягнуто з приватного підприємця Кость Романа Богдановича заборгованість по поверненню суми кредиту в розмірі 12348,08 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 6133,69 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1325,13 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення прострочених відсотків в розмірі 421,41 грн., а також судовий збір в розмірі 1609,50 грн.

На виконання рішення Господарського суду Чернівецької області 23.03.2012 року видано судовий наказ про стягнення заборгованості та судового збору.

14.05.2019 р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС" укладено Договір про відступлення права вимоги № 54-070, відповідно до умов яких останньому передано право вимоги за Кредитним договором № 54-070 від 09.04.2008 р., укладених між сторонами у даній справі щодо яких було відкрито виконавче провадження АСВП № 47574151.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України Про виконавче провадження, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Враховуючи положення статті 115 Господарського процесуального кодексу України, яким встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим кодексом та Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до статті 334 Господарського процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до положень статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів прав або обов`язків у матеріальних правовідносинах. Тобто, спочатку має відбутися зміна у матеріальних відносинах, щодо яких існує спір або розглянутий спір, а потім, як наслідок, здійснене процесуальне правонаступництво .

Відтак судом встановлено матеріально-правові підстави для заміни у цій справі сторони виконавчого провадження стягувача його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС".

Щодо поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа суд зазначає наступне:

23.01.2020 року було внесено до ЄДР запис про державну реєстрацію припинення БАНК «ДЕМАРК» Підстава: рішення щодо припинення; номер запису: 3001921. Разом з тим, ні Постанов про повернення виконавчого документу стягувачу, ні оригіналу Наказу у справі № 5027/29/2012 так не були передані новому кредиторові - ТзОВ «ФК «ПАРІС».

В результаті внутрішньої перевірки (аудиту) ТзОВ «ФК «ПАРІС» документів юридичних/кредитних справ боржників, що були передані Первісним кредитором БАНК «ДЕМАРК» за результатом участі ТзОВ «ФК «ПАРІС» та перемоги у відкритих торгах (аукціону) (Протокол електронних торгів №UA-EA-2019-04-02-000005-b від 11 квітня 2019 року), яка мала місце з 06 грудня 2019 року по 06 лютого 2020 p., встановлено відсутність, зокрема, оригіналів виконавчих документів щодо примусового виконання Рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.03.2012 року у справі №5027/29/2012. В подальшому було складено Акт про відсутність документів від 07.02.2020 року.

Також суд зазначає, що до теперішнього часу вищевказане рішення суду не виконано, заборгованість боржником не сплачена.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Статтями 2 та 326 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип обов`язковості судового рішення. Тобто, виконання судового рішення в порядку та в межах повноважень, закріплених законом, є одним з основних конституційних принципів, які характеризують державу як правову.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», саме виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), а саме - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Згідно із статтею 19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями взятих на себе зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини (далі - Європейський суд).

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване статтею 6 Конвенції «право на суд», яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов`язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід`ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

Тобто, судові рішення є обов`язковими до виконання. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, с втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Згідно із ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV) встановлений однорічний строк для пред`явлення наказу до виконання.

Стаття 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV) передбачає, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно із ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За таких обставин, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 та 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно із п. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Пунктом 3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.03 № 43/5, зареєстрованого 21.05.03 за № 388/7709 (зі змінами), передбачено, що до Єдиного реєстру обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

У зв`язку з тим, що публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк", а в подальшому і товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС", не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначається ідентифікатор доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, вона була позбавлена можливості відслідковувати у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень хід виконавчого провадження.

Також слід вказати, що оригінал виконавчого документу втрачений не з вини стягувача та на виконанні в органі ДВС не перебуває. Однак, саме стягувач в даному випадку несе негативні наслідки, так як у зв`язку з відсутністю виконавчого документа як на виконанні в органі ДВС, так і у стягувача, останній позбавлений можливості отримання належних йому за рішенням коштів.

Отже, стягувач не має можливості реалізувати своє право на повторне пред`явлення наказу на виконання до органу ДВС з незалежних від нього причин.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці 11 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 року № 2-рп/2011.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012 року, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Тобто, відмова стягувачу в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки це суперечило б основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 234, 235, 329, 334 Господарського процесуального кодексу України підпунктом 19.4 пункту 19 Розділу ХІ Перехідних положень, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС" про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документа від 15.03.2021 року Вх. № 965 задовольнити.

2. Замінити сторону виконавчого провадження АСВП № 47574151, а саме стягувача: Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС" () по виконанню наказу № 5027/29/2012.

3. Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 23.03.2012 року № 5027/29/2012 про стягнення з приватного підприємця Кость Романа Богдановича, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", вул. Комсомольська, 28, м. Чернігів (р/р НОМЕР_2 у Банку "Демарк", МФО 353575, код 19357516) заборгованість по поверненню суми кредиту в розмірі 12348,08 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 6133,69 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1325,13 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення прострочених відсотків в розмірі 421,41 грн., а також судовий збір в розмірі 1609,50 грн.

4. Видати дублікат наказу Господарського суду Чернівецької області від 23.03.2012 року № 5027/29/2012 про стягнення з приватного підприємця Кость Романа Богдановича, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", вул. Комсомольська, 28, м. Чернігів (р/р НОМЕР_2 у Банку "Демарк", МФО 353575, код 19357516) заборгованість по поверненню суми кредиту в розмірі 12348,08 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 6133,69 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1325,13 грн., штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення прострочених відсотків в розмірі 421,41 грн., а також судовий збір в розмірі 1609,50 грн.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Ухвала набрала законної сили "24" березня 2021 року та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 ГПК України.

Суддя С.О. Миронюк