ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021м. ДніпроСправа № 904/3983/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Жарої О.І., розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус", м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_1 , сел. Слобожанське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 209 099,29 грн.

Представники:

від позивача Проворотов Ю.В.

від відповідача - 1 не з`явився

від відповідача - 2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус" та ОСОБА_1 183 333,36 грн., що складають заборгованість за договором № б/н від 12.07.2019 та договором поруки № POR690 від 10.07.2019; 25 765,93 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Судові витрати позивач просить покласти солідарно на відповідачів.

Позовні вимоги до Відповідача-1 обґрунтовані неналежним виконанням умов кредитного договору № б/н від 12.07.2019, в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Позовні вимоги до Відповідача-2 обґрунтовані неналежним виконанням умов договору поруки № POR690 від 12.07.2019, в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

У межах визначеного законом строку, сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 04.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду (суддя Кармазіна Л.П.), відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від № 63 від 12.01.2021 у зв`язку з тим, що суддя Кармазіна Л.П. знаходиться на лікарняному, призначений повторний автоматизований розподіл справи № 904/3983/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021 розгляд справи доручено судді Мельниченко І.Ф.

Ухвалою від 18.01.2021 господарським судом прийнято справу № 904/3983/20 до свого провадження, судове засідання призначити на 17.02.2021.

Представники сторін в судове засідання 17.02.2021 не з`явились.

17.02.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява в якій останній просить судове засідання 17.02.2021 провести без участі представника останнього.

ТОВ "Сіріус" про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить залучене до матеріалів справи поштове повідомлення (а.с. 100).

Згідно даних з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта", ухвала суду від 18.01.2021, надіслана на адресу ОСОБА_1 за № 075, знаходиться у точці видачі/доставки (а.с. 108-109).

Ухвалою суду від 17.02.2021 розгляд справи відкладався до 16.03.2021, про що сторони повідомлялися належним чином відповідно до статті 242 ГПК України.

У судове засідання представники відповідачів не з`явилися про причини неявки суду не повідомили.

ТОВ "Сіріус" про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить залучене до матеріалів справи поштове повідомлення, яке повернулося до суду 04.03.2021

З метою повідомлення відповідач-2 про відкладення розгляду справи, на адресу останньої, вказаною в інформації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (а.с. 57), надсилалась ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021.

Станом на 26.01.2021 відправлення за № 867 знаходиться у точці видачі/доставки, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ "Укрпошта".

Крім того, суд звертає увагу, що ухвала про відкладення розгляду справи на 17.02.2021 повернулася до суду 11.03.2021 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України часники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем-2 не повідомлено суд про зміну місцезнаходження, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем -2 листа з ухвалою суду, що є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача-2 щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача-2.

За приписами пунктів 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач-2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на викладене, а також враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань та в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідачів за наявними у ній матеріалами.

16.03.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши прокурора та представника позивача-1, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання кредитного договору та договору поруки, погоджений кредитний ліміт, строк користування кредитом, графік погашення кредиту, наявність прострочень.

12.07.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус" (далі - відповідач-1, клієнт) підписано заяву про приєднання до умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява а.с. 22-23).

Згідно цієї Заяви відповідач-1 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі -Умови а.с. 24-29), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 12.07.2019 (надалі - Договір).

Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання Клієнтом цієї Заявки шляхом накладення електронного цифрового підпису у Приват24 для бізнесу.

Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення Кредиту, сплати відсотків, комісії та ін. винагород в обумовлені цим Договором терміни. Кредитування Клієнта здійснюється в межах встановленого Банком ліміту кредитування, про який Банк повідомляє Клієнта через встановлені канали комунікацій.

Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказується в Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 3.2.8.3.1 Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточний рахунок в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві. Для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку Клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Останній термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Відповідно до пунктів 3.2.8.5.2 та 3.2.5.5.3 Умов Відповідач-1 взяв на себе зобов`язання оплатити проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з пунктом 3.2.8.3.2, а також повернути кредит у термін і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до пункту 3.2.8.9 Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1, 3.2.8.2, 3.2.8.3, 3.2.8.3.1 цього Договору Клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

За змістом пункту 3.2.8.3.2 Умов за користування послугою Клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, що зазначені в пункті 1.4 Заяви.

Пунктом 3.2.8.9.2 Умов визначено, що сплата процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії, передбаченої пунктом 3.2.8.3.2 Умов, здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві, про що зазначено у пункті 3.2.8.3.1 Умов.

Пунктом 1.3 Заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців від дня видачі кредиту.

Відповідно до пункту 1.4 Заяви проценти за користування кредитом: перші 6 місяців 1.8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту.

Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (пункт 1.5 Заяви).

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі надавши Кредитний ліміт в розмірі 550 000,00 грн., що підтверджується довідкою (а.с.26) та випискою по рахунку (а.с. 32-35).

Згідно з пунктом 3.2.8.9.1 Умов та відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України у разі порушення Клієнтом будь-яких із зобов`язань, передбачених пунктами 3.2.5.5.2 та 3.2.8.5.3 цього Договору, Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в пункті 3.2.8.3.3 цього Договору.

У свою чергу пунктом 3.2.8.3.3 Умов визначено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому у пункті 1.6 Заяви.

Відповідно до пункту 1.6 Заяви у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в пункті 1.5 цієї Заяви, Клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних у пункті 1.4, сплатити Банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойки в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг.

Як зазначає Позивач, в порушення прийнятих на себе зобов`язань Відповідач-1 отримані кредитні кошти в повному обсязі та своєчасно не повернув, відсотки за їх користування не сплатив. Відповідно до розрахунку заборгованість Відповідача-1 складається з 183 333,36 грн. заборгованості за кредитом, 25 765,93 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За приписами статті 526 ЦК України, з якими кореспондуються положення статті 193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наявність в матеріалах справи доказів, що свідчать про отримання Відповідачем-1 кредитних коштів, а також відсутність доказів погашення останнім суми основного боргу, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 183 333,36 грн.

Стосовно вимог щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені приписи чинного законодавства, слід дійти висновку, що у разі укладення кредитного договору плата за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договором (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як свідчать матеріали справи, в заяві Відповідача-1 про відкриття поточного рахунку від 12.07.2019, процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.

Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом, у тому числі їх розміру і порядок нарахування, Позивач посилався на Умови та Правила надання банківських послуг, які надав до суду, і які за його доводами були розміщеними на сайті://privatbank.ua/terms/ на час підписання Відповідачем-1 заяви про відкриття поточного рахунку та є невід`ємною частину спірного договору.

Суд вважає, що матеріали справи не містять належного підтвердження, що саме до поданої позивачем редакції "Умов та Правил надання банківських послуг" приєднався Відповідач-1 та погодився на умови, які вони містять. При цьому, роздруківка із сайту позивача не приймається судом у якості належного доказу, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити, і вносила відповідні зміни в Умови.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про погодження сторонами в письмовій формі ціни договору, яка встановлена у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, в зв`язку із чим, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для стягнення 25 765,93 грн. - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов.

За змістом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Зобов`язання за спірним договором забезпечено договором поруки № POR690 від 10.07.2019 (далі - договір поруки), укладеним між позивачем та поручителем - ОСОБА_1 (Відповідач - 2), за умовами якого (п.1.1) предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ТОВ "Сіріус" зобов`язань за угодами-приєднання до: розділу 3.2.8 "Кредит КУБ" Умов та Правил надання банківських послуг, далі Угода-1, по сплаті:

- процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно п. 3.2.8.3.2 "Угоди-1" - перші 6 місяців 1,8 відсотка в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6 відсотка від початкового розміру кредиту;

- за період користування кредитом згідно п.3.2.8.3.3 "Угоди 1" - 4,0% відсотки в місяць від початкового розміру кредиту;

- кредиту в розмірі 550 000,00 грн.

Якщо під час виконання "Угоди 1" зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (стаття 553 Цивільного кодексу України).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (частина 4 статті 559 Цивільного кодексу України).

Оскільки поручитель поручився за зобов`язаннями боржника у повному обсязі, позивач набув право вимоги до поручителя як відповідача щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання.

За своєю юридичною природою порука є договірним зобов`язанням, адже виникає на підставі договору.

За нормами статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із солідарним стягненням з відповідачів -1 та -2 заборгованості за кредитом у сумі 183 333,36 грн.

Підстав для задоволення вимог в частині солідарного стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, господарський суд не вбачає.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 51,52, 525, 526, 598-609, 626, 638, 1048, 1054 ЦК України та статей 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 26, код ЄДРПОУ) та з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитом у 183 333,36 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 750,00 грн., про що видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 22.03.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко