ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021м. ДніпроСправа № 904/330/21
за позовом Фізичної особи-підприємця Телюкова Василя Олексійовича, м. Краматорськ Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Клас", м. Дніпро

про стягнення 27 000,00 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець Телюков Василь Олексійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Клас" заборгованість у розмірі 27 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов заявки №223 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 28 серпня 2020 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5400,00грн, а у разі задоволення позову - гонорар успіху в сумі 2000,00грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021 справу №904/330/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення № 712 (ухвала суду отримана відповідачем 04.03.2021).

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

В С Т А Н О В И В:

28.08.2020 за допомогою електронної пошти, на адресу перевізника Фізичної особи -підприємця Телюкова В.О., від замовника перевезення - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Клас" надійшла Заявка №223 на перевезення вантажів автомобільним транспортом (арк.с. 9).

Даною Заявкою передбачені наступні умови:

маршрут: РФ. Волгоград-Дніпро, Дніпропетровська область (Україна); СМR;

найменування вантажу: метал;

дата навантаження: 03.09.2020;

адреса навантаження: м. Волгоград, пр. Леніна, 110 з-д "Красний Октябрь";

адреса вивантаження: м. Дніпро, згідно СМR;

сума та форма оплати: 27000,00грн після отримання оригіналів документів, 10 робочих днів;

строк доставки: 07.09.2020;

водій та авто: Рено НОМЕР_1 , Телюков В.О ..

Факт здійснення перевезення за вказаною Заявкою підтверджується міжнародною накладною СМR №0094830 (арк.с. 10), складеною 07.09.2020.

Документи, які є підставою для здійснення оплати, були направлені на адресу Замовника перевезення 10.09.2020 (а.с.11). Вказане поштове відправлення було отримано відповідачем 11.09.2020.

Відповідач свої зобов`язання по повній та своєчасній оплаті наданих послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом за заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом не здійснив, що і є причиною виникнення спору.

Правовідносини сторін за обставинами справи належать до договору перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що оплата наданих послуг здійснюється протягом 10 робочих днів після отримання оригіналів документів.

З огляду на те, що всі необхідні документи відповідач отримав 11.09.2020, строк оплати настав 25.09.2020.

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Доказів оплати вартості наданих послуг у сумі 27000,00грн станом на дату звернення з позовом відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 27000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд враховує таке.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

15.01.2021 між Фізичною особою-підприємцем Телюковим В.О. (далі-Клієнт) та Лозою Віктором Миколайовичем (далі-Адвокат, повірений), укладено Договір про правову допомогу (далі-Договір) (арк.с. 14-15), відповідно до умов якого повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі з ТОВ "ТРАНС КЛАС". З цією метою:

1.Здійснити огляд та вивчення доказів за їх місцезнаходженням (4 год).

2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5 год).

3. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати' позовну" заяву (7 год.).

4. Здійснити арифметичні розрахунки (1 год.).

5. Вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на етапі примусового виконання судового рішення (3 год.) (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 дії вчиняються на таких умовах і в наступному порядку: за участю чи без особистої участі повіреного в судових засіданнях.

За здійснення дій, що визначені у п.1.1 цього Договору, Довіритель сплачує Повіреному винагороду в розмірі 5400, 00 грн (п. 2.1. Договору).

Розрахунок здійснюється в момент передачі Довірителю підготовленої позовної заяви (п. 2.2. Договору).

У випадку задоволення позову (отримання позитивного рішення) Довіритель сплачує Повіреному премію (гонорар успіху) в розмірі 2 000,00 грн. (п 2.3. Договору).

Згідно з п. 6.1 Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.04.2021.

Так, на підтвердження факту та обсягів наданих послуг, Позивач подав квитанцію до прибуткового касового ордера №04-01 від 19.01.2021 на суму 5400,00 грн (арк.с. 14) та Акт приймання-передачі наданих послуг від 19.01.2021 (арк.с. 16), згідно з яким, адвокатом надані наступні послуги:

вивчення та огляд документів та інших доказів за їх місцезнаходженням - 4 год. 10 хв,

проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу - 0 год. 30 хв.

підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви. 8 год. 00 хв.

вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, в тому числі забезпечення виконання судового рішення - 7 год. 00 хв,

Загальна вартість послуг складає 5400,00 грн.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: Ордер № 1012516 від 19.01.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Лоза В.М. № 507 від 16.05.2008 (а.с.18-19).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду в межах передбаченого законом строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналізуючи заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення ст. 4 ГПК України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення позивачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.)

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Оцінюючи обсяг наданих адвокатом послуг та їх вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення, суд дійшов висновку про неприйнятність заявленої до стягнення суми з огляду на таке.

За своєю категорією (спірні відносини виникли з договору перевезення), ця справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію, а наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом здійснено аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведений в акті приймання-передачі наданих послуг від 19.01.2021, та встановлено, що вартість таких послуг як вивчення та огляд документів та інших доказів за їх місцезнаходженням - 4 год. 10 хв та підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви. 8 год. 00 хв. є явно завищеною: позовна заява складена на 4-х аркушах, до неї додані такі докази як копія Заявки, накладної CMR, чек Укрпошти про відправлення кореспонденції, копія свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, квитанція про сплату судового збору, Ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг. Тобто адвокатом проаналізовано лише чотири документа, а саме - Заявка, накладна CMR, чек Укрпошти про відправлення кореспонденції, копія свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності.

Тож, кількість годин (12 год 10 хв робочого часу) для вивчення та аналізу доданих документів, виходячи з їх кількості та змісту, підготовки позовної заяви, є явно завищеною.

Що стосується вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, в тому числі забезпечення виконання судового рішення (7 год. 00 хв), то позивачем не вказано, які саме дії додатково (крім підготовки позовної заяви) вчинені, у тому числі для проведення дій із забезпечення виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн (з урахуванням гонорару успіху).

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 2 270,00грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Телюкова Василя Олексійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Клас" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Клас" (49051, м. Дніпро, вул. Осіння, буд. 2-Ж, ідентифікаційний код 39904339) на користь Фізичної особи-підприємця Телюкова Василя Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму основного боргу у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн 00 коп, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00коп, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 26.03.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва