ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

26.02.2021 р. м. Ужгород Справа № 907/796/19

За позовом Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни, м. Енергодар Запорізької області

до відповідача Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп

про відшкодування 366 661 грн. 25 коп. майнової шкоди,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - Ведмєдєв В.Л., адвокат, ордер серії

ДП № 111000048 від 03.03.2020 року

Відповідач - Орос В.В, адвокат, ордер серії АО № 1011968 від 13.07.2020 року

СУТЬ СПОРУ: Фізичною особою - підприємцем Івановою Ларисою Василівною, м. Енергодар Запорізької області заявлено позов до відповідача Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп про відшкодування 366 661 грн. 25 коп. майнової шкоди.

Позивач, Фізична особа - підприємець Іванова Лариса Василівна, просить задоволити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача на відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням об`єкта оренди, переданого у користування орендареві за договором оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу від 07.06.2019 року, суму 366 661 грн. 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу від 07.06.2019 року відповідачу передано у користування автобус марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 , паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 року.

Як стверджує позивач, у зв`язку із грубим та систематичним порушенням орендарем (відповідачем у справі) умов Договору оренди в частині сплати орендної плати, забезпечення прав орендодавця з контролю за використанням орендованого майна за цільовим призначенням, орендодавець почав вимагати повернення належного йому транспортного засобу. При цьому, враховуючи категоричну відмову орендаря повернути об`єкт оренди, повернення транспортного засобу позивачу вдалося здійснити за участю правоохоронних органів внаслідок звернення до них із заявою про незаконне заволодіння та утримання належного їй транспортного засобу. Зокрема, відповідно до постанови про оголошення в розшук транспортного засобу від 23.08.2019 року визначений договором оренди від 07.06.2019 року транспортний засіб було оголошено в розшук, а на підставі протоколу обшуку від 04.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_3, у присутності орендаря - Пигіна Віктора Васильовича був виявлений вищевказаний автомобіль.

Позивач наполягає, що на момент виявлення та вилучення транспортного засобу, автомобіль перебував в неробочому та частково розібраному стані, а згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 052/10/19, вартість майнової шкоди позивача склала суму 366 661 грн., яка за переконанням позивача, має бути стягнута з відповідача в примусовому порядку.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, про що подав суду письмовий відзив на позов від 13.07.2020 року. Зокрема, відповідач зазначає, що він належним чином виконував взяті на себе на підставі договору оренди від 07.06.2019 року зобов`язання, в тому числі і щодо сплати орендної плати, що в свою чергу підтверджується квитанцією від 09.07.2019 року. При цьому, за твердженням відповідача, сторонами спору була укладена додаткова угода до договору оренди від 13.07.2020 року, за змістом якої, на момент укладення Договору відповідач перерахував на користь позивача: 1 700 у.о. - боргу, 1 500 у.о - передоплати, 1 000 у.о. - вартості ремонтних робіт, 500 у.о. - вартості установки додаткових сідаків, 400 у.о. - вартості хімчистки салону, 770 у.о. - вартості зеленої карти, 130 у.о. - додаткових витрат. Всього витрати відповідача на момент укладення Договору складали 6 000 у.о.

Як стверджує відповідач, за період користування останнім автобусом, що є предметом оренди, позивач жодного разу не повідомляла відповідача про дострокове розірвання Договору, претензій щодо виконання останнім умов договору не пред`являла. 22.08.2019 року відповідач на вимогу позивача надав для огляду орендований автобус, який був у справному стані та без жодних погіршень його технічного стану, за наслідками якого позивач мала змогу переконатися у використанні орендованого майна за цільовим призначенням та без погіршення його технічних характеристик.

Однак, за переконанням відповідача, не дивлячись на чітке та сумлінне виконання відповідачем умов укладеного Договору оренди, позивач разом із представниками поліції здійснили незаконне проникнення із зламом замків на належну відповідачу територію та гаражний навіс, вчинили спробу викрасти транспортний засіб, який перебував у володінні та користуванні відповідача на законних підставах. У зв`язку із вищевказаними обставинами, відповідачем 05.09.2019 року до правоохоронних органів було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, а 11.09.2019 року - заяву прокурору Дніпровської місцевої прокуратури.

Заперечуючи по суті заявлених позовних вимог відповідач стверджує, що позивачем у матеріали справи не подано жодного доказу повідомлення відповідача про дострокове розірвання Договору та про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, а тому, наполягає, що у позивача відсутні були підстави для повернення орендованого автомобіля як у договірному порядку, так і через правоохоронні органи.

Відповідач оспорює як докази надані позивачем до матеріалів справи постанову про оголошення в розшук транспортного засобу від 23.08.2019 року та протокол обшуку від 04.09.2019 року, а також ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року, на яку покликається позивач, оскільки, за переконанням відповідача, жодний із таких документів не підтверджує факту завдання відповідачем матеріальної шкоди позивачу. Із покликанням на положення ст. 75 ГПК України відповідач стверджує, що виключно вирок у кримінальній справі, який би містив інформацію про заподіяння відповідачем шкоди, мав би доказове значення для суду при розгляді даної справи.

Оспорюючи твердження позивача про те, що на момент вилучення транспортного засобу автобус був у неробочому та розібраному стані, відповідач стверджує про те, що поданий позивачем звіт про оцінку вартості майнової шкоди від 02.10.2019 року не може бути доказом підтвердження несправності чи пошкодження автомобіля станом на дату його вилучення - 04.09.2019 року, оскільки огляд автобуса, за результатами якого і був складаний звіт, проведено 02.10.2019 року. Крім того, відповідач вказує, що звіт про оцінку вартості майнової шкоди не є висновком експерта, а тому, не є доказом в розумінні ст. 73 Господарського процесуального кодексу України.

З покликанням на вищенаведені обставини у сукупності позивач наголошує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту пошкодження відповідачем автобуса, який перебував у його користуванні згідно Договору оренди від 07.06.2019 року, на момент його вилучення та, як наслідок, обов`язку відповідача здійснити відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження транспортного засобу. Наведені обставини, за переконанням відповідача, виключають можливість застосування до відповідача відповідальності, встановленої положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, у поданому суду відзиві відповідач зазначив про обставини, які на його думку, свідчать про підробку номерів кузова транспортного засобу, яка в свою чергу, виключала можливість вказаного автомобіля бути предметом договору оренди, свідчить про укладення Договору оренди під впливом омани, та можуть мати наслідком визнання такого договору недійсним. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав для долучення до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_2 . Також, відповідач на підтвердження викладених ним у відзиві на позов аргументів подав для долучення до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_3 .

Разом із поданням відзиву відповідач подав суду попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, за змістом якого відповідач у зв`язку з розглядом справи очікує понесення судових витрат на суму 48 489 грн. 76 коп., а клопотанням від 31.07.2020 року представник відповідача просить здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду справи на суму 8 080 грн. витрат на правничу допомогу.

Позивач не погодився із аргументами відповідача, викладеними ним у відзиві на позовну заяву, та подав суду відповідь на відзив від 03.08.2020 року. Позивач, зокрема стверджує, що відповідачем порушувались умови Договору оренди в частині заборони передавати орендований транспортний засіб третім особам, а також в частині сплати орендної плати за користування транспортним засобом. Позивач наполягає, що копія квитанції, долучена відповідачем до відзиву, є підтвердженням обміну валюти, а не сплати орендної плати, оскільки не містить жодних реквізитів сторін. Також, позивач підтвердив укладення між сторонами спору додаткової угоди до Договору оренди, однак, оспорює трактування відповідачем її змісту та змісту поданої до суду її копії. Зокрема, позивач вказує, що копія цієї додаткової угоди, яка долучена відповідачем до матеріалів справи, містить рукописний текст, виконаний від імені відповідача Пигіна В.В. , про те, що ним оплачені всі витрати, визначені змістом даної додаткової угоди. Проте, за твердженням позивача, така інформація не відповідає дійсності, оскільки на момент укладення додаткової угоди такий напис був відсутній, а сама додаткова угода укладалася з метою фіксування витрат сторін на початку правовідносин. Аналізуючи зміст додаткової угоди до Договору Оренди позивач стверджує, що Іванова Л.В. витратила наступні кошти: сплатила свій борг в сумі 1 700 у.о. за капітальний ремонт автобусу; виконала додаткові ремонтні роботи на загальну суму 1 000 у.о.; встановила додаткові сидіння вартістю 500 у.о.; оплатила хімічну чистку салону вартістю 400 у.о.; оформила зеленну картку, яку можна оформити саме на власника транспортного засобу, і саме від імені Іванової Л.В. здійснено платіж на 770 у.о.; понесла додаткові витрати в сумі 130 у.о. Натомість, Пигіна В.В. сплатив Івановій Л.В. передоплату в сумі 1500 у. о.

Позивач у поданій суду відповіді на відзив також заперечив аргументи відповідача щодо неможливості переданого в оренду транспортного засобу бути об`єктом оренди, оскільки такий начебто згорів під час ДТП та аргументи щодо укладення договору під впливом омани. Перебуваючи в оренді у відповідача, транспортний засіб кілька раз перетинав кордон України, проходив технічний огляд, оглядався представниками різних державних органів, на автобус отримували зелену карту, а тому, за переконанням позивача, відсутні підстави стверджувати про підроблені номери транспортного засобу.

Щодо аргументів відповідача про начебто відсутність пошкоджень автобусу на момент його вилучення у Пигіна В.В. позивач зазначає, що в протоколі обшуку від 04.09.2019 року вказується, що автобус знаходиться в частково розібраному стані, а під час проведення обшуку був присутнім суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_5 , який здійснював фотографування автобуса та його окремих частин, а в подальшому робив звіт про оцінку. При цьому, ОСОБА_5 є суб`єктом оціночної діяльності, має законне право на надання звітів про оцінку. Вказаний звіт про оцінку не є висновком експерта, натомість, він є належним чином оформленим письмовим доказом і незгода відповідача із вказаним доказом не свідчить про його неналежність, але може бути підставою для призначення відповідної експертизи. Позивач вважає за можливе та доцільне викликати та допитати в якості свідка та спеціаліста вказаного суб`єкта оціночної діяльності ФОП Золотарьова Олександра Миколайовича, який може детально пояснити інформацію про стан транспортного засобу під час вилучення його у відповідача та про те, яким чином ним було здійснено оцінку його пошкоджень.

Поданою до суду відповіддю на відзив позивач також заперечив щодо попереднього розрахунку відповідача витрат на правову допомогу, оскільки останнім не подано доказів понесення таких витрат.

Відповідач, в свою чергу, подав суду заперечення на відповідь на відзив від 20.09.2020 року, якими спростовує аргументи позивача щодо недотримання відповідачем умов Договору оренди внаслідок передачі об`єкту оренди - транспортного засобу у користування третіх осіб, та зазначає, що відповідачем не вчинялися дії щодо укладення договорів суборенди щодо користування транспортним засобом. При цьому, на думку відповідача ці обставини не входять у предмет доказування при розгляді даної справи. Відповідач наполягає на недостовірності тверджень позивача щодо підтвердження факту пошкодження транспортного засобу на момент його вилучення самим протоколом обшуку від 04.09.2019 року, оскільки такий не містить відомостей про те, що автобус знаходився у частково розібраному стані. Також відповідач оспорює можливість проведення у даній справі технічної експертизи транспортного засобу за спливом значного часу після його вилучення від відповідача. Оспорюючи твердження позивача про підроблення ним на додатковій угоді напису про понесення всіх витрат, відповідач стверджує, що позивачем не подано у матеріали справи примірнику додаткової угоди без такого напису.

В ході судового розгляду справи, позивач на підтвердження місця перебування автобуса після його вилучення та підстав такого перебування, надав для долучення до матеріалів справи копію розписки про прийняття транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ; копію постанови про визнання транспортного засобу речовим доказом від 22.06.2020 року; копію договору зберігання від 04.09.2019 року та акту приймання - передачі від 04.09.2019 року; копію договору надання послуг; копію довідки - повідомлення від 15.10.2020 року.

У судовому засіданні 26.02.2021 року представник позивача на стадії дослідження доказів інформував суд про надіслання ним на адресу суду письмових доказів, а саме, носія з відеофайлами, які відображають хід проведення обшуку та копій адвокатських запитів, щодо отримання такого відеозапису. На думку позивача вказані документи підтверджують проведення обшуку у присутності судового експерта - оцінювача, що в подальшому надав звіт про оцінку; факт пошкодження автобуса та відсутності частини деталей автобуса; факт відсутності акумулятора на момент вилучення автобуса. З врахуванням тієї обставини, що вказані документи до дати проведення даного судового засідання до суду не надійшли, представник позивача заявив усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні. При цьому, представник позивача у даному судовому засіданні підтвердив, що на стадії проведення підготовчого провадження не клопотав перед судом про продовження строків підготовчого засідання у зв`язку з неможливістю подати додаткові докази у визначений строк.

Представник відповідача у даному судовому засіданні заперечила проти відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні. Наполягає на тому, що у сторони позивача під час проведення підготовчого провадження у даній справі було достатньо часу для подання будь - яких доказів, про існування яких позивачу було достеменно відомо.

Згідно ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Мотиви заявленого представником позивача клопотання про відкладення розгляду даної справи вищенаведеним підставам не відповідають.

На підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Представник позивача неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні пояснює фактом ненадходження на адресу суду надісланих ним письмових доказів.

При цьому, за умовами ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою у даній справі, не зазначав про неможливість подання певних доказів разом із позовною заявою, під час розгляду справи не клопотав про продовження строку подання доказів.

Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що інформація про проведення відеофіксації обшуку, була зазначена у протоколі проведення обшуку від 04.09.2019 року, а тому, була відома стороні позивача навіть до звернення з даним позовом до суду і не позбавляла останню можливості отримати згадуваний відеозапис проведення обшуку.

Крім того, у підготовчому засіданні 24.12.2020 року представник позивача повідомив суд про всі обставини справи, які йому відомі, зазначив про подання позивачем всіх доказів, якими обґрунтовано позовні вимоги, та які необхідні для розгляду справи по суті, зазначив про відсутність заяв, які мають бути подані та вирішені судом на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з чим ухвалою суду від 24.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 907/796/19 та призначено справу до судового розгляду по суті.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що докази, про невчасне надходження яких на адресу суду зазначає представник позивача, подаються стороною позивача поза межами встановленого строку та без поважних причин пропуску такого, а тому, суд не вбачає підстав для оголошення перерви у даному судовому засіданні.

Згадуване клопотання представника позивача про долучення доказів від 23.02.2021 року надійшло до суду та зареєстровано канцелярією Господарського суду Закарпатської області 26.02.2021 року о 14 год. 45 хв., а судове засідання у даній справі завершено о 12 год. 56 хв.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін спору,

суд встановив:

07 червня 2019 року між Фізичною особою - підприємцем Івановою Ларисою Василівною (орендодавцем, позивачем у справі) та Фізичною особою - підприємцем Пигіна Віктором Васильовичем (орендарем, відповідачем у справі) було укладено Договір оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу (наділі - Договір, Договір оренди), за умовами якого предметом договору є надання орендодавцем за плату у тимчасове володіння та користування орендаря транспортного засобу з наданням послуг з управління транспортним засобом та щодо його технічного утримання (обслуговування) і експлуатації. При необхідності орендарю у доповнення до договору може бути видана довіреність на право тимчасового володіння і користування транспортним засобом.

Об`єктом оренди за договором є автобус марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 , паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 року (п. 1.2. Договору оренди).

У відповідності до п. 1.3. Договору метою оренди транспортного засобу, визначеного п. 1.2. Договору, є співпраця у сфері пасажирських перевезень.

Договір укладено сторонами строком дії на 1 рік, який вступає в силу з дати його підписання. На момент укладення договору, транспортний засіб, що передається в оренду, належить орендодавцю на праві власності. Переданий в оренду транспортний засіб перебуває у справному стані, що відповідає вимогам, які ставляться до транспортних засобів, що експлуатуються, що використовуються з метою до відповідних конструктивних призначень орендованого транспортного засобу. Орендодавець вправі здійснювати перевірку цільового використання орендованого транспортного засобу (п.п. 1.4., 1.5., 1.8. Договору).

На підставі п. 1.8. Договору, протягом дії строку оренди орендар своїми силами та за свій рахунок забезпечує управління орендованим транспортним засобом і його належну технічну і комерційну експлуатацію. Орендар за договором несе витрати на утримання орендованого транспортного засобу протягом всього періоду оренди, його страхування, страхування цивільної відповідальності перед третіми особами за можливі збитки, спричинені орендованим транспортним засобом в процесі комерційної експлуатації, а також витрати, що виникають у зв`язку з експлуатацією орендованого транспортного засобу. Орендар не вправі без письмової згоди орендодавця здавати орендований транспортний засіб в суборенду. В межах здійснення на підставі умов договору оренди комерційної експлуатації орендованого транспортного засобу, орендар не вправі без письмової згоди орендодавця від свого імені укладати з третіми особами комерційні договори перевезення чи інші договори, якщо їх умови не суперечать меті використання орендованого транспортного засобу за даним договором і призначенню цього транспортного засобу у відповідності із його конструктивними особливостями і експлуатаційними даними. Відповідальність за шкоду, завдану орендованим транспортним засобом, його механізмами, пристроями та обладнанням третім особам, несе орендар (п.п. 1.9., 1.10., 1.11., 1.12. Договору).

У відповідності до умов п. 2.1. Договору орендодавець зобов`язаний на протязі 3 робочих днів з моменту укладення даного Договору згідно акту приймання - передачі, підписаного уповноваженими представниками сторін, передати транспортний засіб, що є об`єктом оренди. В присутності орендаря перевірити справність переданого в оренду транспортного засобу та ознайомити орендаря з правилами експлуатації.

Орендар, в свою чергу, на підставі розділу 3 Договору зобов`язаний використовувати отриманий в оренду транспортний засіб у відповідності до умов укладеного договору та виключно за призначенням транспортного засобу. Нести витрати, що виникають у зв`язку з комерційною експлуатацією транспортного засобу, підтримувати належний технічний стан транспортного засобу, вчасно сплачувати орендну плату за користування транспортним засобом та повернути такий транспортний засіб згідно акту приймання - передачі на протязі 3 (трьох) днів з дня закінчення строку дії договору оренди чи припинення його дії.

Умови відповідальності за загибель чи пошкодження транспортного засобу сторони погодили у розділі 4 Договору яким, зокрема, передбачили, що орендар несе відповідальність за збереження орендованого транспортного засобу. У випадку втрати чи пошкодження орендованого транспортного засобу, орендар зобов`язаний: негайно повідомити уповноваженого представника орендодавця, а у тому випадку, якщо втрата чи пошкодження сталися у вихідні чи святкові дні, орендар зобов`язаний повідомити уповноваженого представника в перший робочий день; відшкодувати орендодавцю спричинені збитки; на момент передачі транспортного засобу його вартість склала 35 000 у.о. по курсу НБУ. Розмір відшкодування визначається домовленістю сторін на підставі висновку незалежного експерта.

Сторони договору погодили, що плата за користування транспортним засобом буде проводитися після кожної поїздки шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок орендодавця та може бути змінена за домовленістю сторін договору (розділу 5 Договору).

На підставі п. 6.1. Договору оренди сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків за даним договором у відповідності з чинним законодавством України.

Договір оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу від 07.06.2019 року у відповідності до умов його розділу 9, може бути змінений або доповнений в період його дії за згодою сторін, а такі зміни та доповнення мають силу у тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді, підписані сторонами договору і скріплені печатками сторін.

Даний договір може бути розірваний за згодою сторін, а на вимогу орендодавця договір оренди може бути достроково розірваний у випадках, коли орендар, зокрема, використовує транспортний засіб із суттєвим порушенням умов договору або призначення цього засобу, або з неодноразовими порушеннями; суттєво погіршує стан транспортного засобу; більше двох разів підряд після закінчення встановленого договором строку платежу не вносить орендну плату; в інших випадках, коли порушені його інтереси. У такому випадку, орендодавець надсилає письмову пропозицію про дострокове розірвання договору за 10 робочих днів до дати розірвання договору (розділ 10 Договору).

Даний договір вступає в силу з дня його підписання сторонами. Умови даного договору застосовуються до відносин сторін, що виникли тільки після укладення цього договору. Договір діє протягом календарного року з моменту його укладення, а припинення строку його дії має наслідком припинення зобов`язань сторін по ньому, але не звільняє сторін договору від відповідальності за його порушення, якщо такі мали місце при виконанні умов даного договору.

На виконання умов вищевикладеного Договору оренди, сторони передачу у користування відповідача автобусу марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 , паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 року, оформили двостороннім актом приймання - передачі від 07.06.2019 року. За умовами даного акту, стан об`єкту, який орендується, відповідає умовам договору в повному обсязі. У орендаря відсутні претензії до стану об`єкту, який орендується.

22 серпня 2019 року Іванова Лариса Василівна (позивач у справі) звернулася до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо незаконного заволодіння та утримання належного їй транспортного засобу.

23 серпня 2019 року відомості по заяві Іванової Лариси Василівни були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України.

Так, постановою Слідчого відділення Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.08.2019 року зазначено, що в ході допиту потерпілої Іванової Лариси Василівни встановлено, що їй на праві власності належить автобус марки MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 та оголошено вказаний транспортний засіб у розшук.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у справі № 202/5925/19 від 30.08.2019 року зазначено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0001342 встановлено, що після винесення СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області постанови про оголошення у розшук транспортного засобу, потерпілою у кримінальному провадженні - Івановою Ларисою Василівною особистим пошуком встановлено місцезнаходження транспортного засобу, а саме, на території земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 , та з метою вилучення останнього слідчим скеровано до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області постанову від 23.08.2019 року про проведення процесуальних дій на іншій території. На виконання вищевказаної постанови, о/у СКП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області складено рапорт від 24.08.2019 року згідно якого місцезнаходженням транспортного засобу марки MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 є: АДРЕСА_3, і вказаний автомобіль переховує на своїх земельних ділянках та відмовляється добровільно віддавати громадянин Пигіна В.В .

На підставі вищенаведеної ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у справі № 202/5925/19 від 30.08.2019 року слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в ході проведення якого виявлено транспортний засіб марки MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 та запчастини даного автомобілі, а саме, сидіння у кількості 4 шт.

Обшук проведено у присутності громадянина Пигіна Віктора Васильовича (відповідача у даній справі).

Мотивуючи тим, що на момент проведення обшуку на території, належній Пигіну Віктору Васильовичу (відповідачу у даній справі), де був виявлений належний громадянці Івановій Ларисі Василівні (позивачу у даній справі) транспортний засіб, вказаний транспортний засіб перебував у неробочому та частково розібраному стані, непридатному до використання, позивачка наполягає, що їй завдано майнову шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу, розмір якої згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, становить 366 661 грн. 25 коп. Вказану суму заборгованості позивачка просить стягнути із особи, яка її завдала, а саме, відповідача у даній справі, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Оцінюючи зміст укладеного між сторонами спору Договору оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу від 07.06.2019 року, суд приходить до висновку про виникнення між фізичною особою - підприємцем Івановою Ларисою Василівною (позивачем у справі) та фізичною особою - підприємцем Пигіна Віктором Васильовичем (відповідачем у справі) цивільних прав та обов`язків, що пов`язані з орендою транспортного засобу - MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи заявлені у справі позовні вимоги, позивач стверджує що змушений був використати процедуру повернення переданого в оренду відповідача транспортного засобу через правоохоронні органи, оскільки відповідач відразу після укладення Договору оренди почав систематично та грубо його порушувати, зокрема, передавав транспортний засіб в користування третіх осіб, не сплачував орендну плату, ухилявся від надання орендодавцю можливість перевірити належність використання орендованого майна за цільовим призначенням, не повідомляючи позивача про місцезнаходження транспортного засобу, з огляду на що позивач як орендодавець почав вимагати повернення об`єкту оренди, однак, відповідач від повернення транспортного засобу відмовився.

За умовами укладеного між сторонами Договору оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу від 07.06.2019 року, зокрема його пункту 10., порушення орендарем взятих на себе зобов`язань за Договором може мати наслідком розірвання Договору на вимогу орендодавця у випадках, коли орендар, зокрема, використовує транспортний засіб із суттєвим порушенням умов договору або призначення цього засобу, або з неодноразовими порушеннями; суттєво погіршує стан транспортного засобу; більше двох разів підряд після закінчення встановленого Договором строку платежу не вносить орендну плату; в інших випадках, коли порушені його інтереси.

В свою чергу, як встановлює умова п. 3.5. Договору оренди, припинення дії договору є підставою для повернення орендарем орендованого транспортного засобу на підставі відповідного акту приймання - передавання на протязі 3 днів, після припинення дії договору.

Викладені у змісті укладеного між сторонами Договору оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу від 07.06.2019 року умови щодо наслідків невиконання умов договору оренди та наслідків припинення такого договору кореспондуються із положеннями Цивільного законодавства.

Зокрема, статтею 611 Цивільного кодексу України становлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

На підставі ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

В силу вимог ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За положеннями ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Матеріали даної справи не містять доказів дотримання позивачем визначеної умовами укладеного між сторонами спору Договору оренди процедури дострокового розірвання договору оренди, внаслідок чого у орендаря виник би обов`язок повернути орендоване ним майно, а у позивача виникло би право вимагати повернення належному йому майна.

Позивачем до матеріалів справи не додано документальних доказів виникнення обставин, із якими законодавство та Договір оренди пов`язують можливість розірвання договору, та як наслідок, повернення майна з оренди. При цьому, з огляду на предмет та підстави заявлених позовних вимог, які стосуються відшкодування матеріальних збитків внаслідок пошкодження орендованого майна, суд вважає, що такі не входять до предмету доказування при розгляді даної справи, а тому, не приймає до уваги аргументи сторін спору, які стосуються питань невиконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, передачі транспортного засобу в користування третіх осіб, ухилення від надання орендодавцю можливості перевірити належність використання орендованого майна за цільовим призначенням, не повідомлення позивача про місцезнаходження транспортного засобу.

Як встановлюють приписи ст. 779 Цивільного кодексу України, наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до вимог ст. 803 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Позивач стверджує, що відповідачем під час використання належного позивачу транспортного засобу на підставі Договору оренди, вказаний транспортний засіб було пошкоджено.

При цьому, доводячи суду факт наявності пошкодження орендованого майна на момент його вилучення від відповідача, позивач покликається на протокол обшуку від 04.09.2019 року та документи, складені після вилучення автомобіля.

Так, зі змісту протоколу обшуку, складеного 04.09.2019 року, вбачається, що в ході проведення обшуку 24.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 виявлено транспортний засіб MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 та запчастини даного автомобіля, а саме, сидіння у кількості 4 шт.

Будь - яких інших відомостей про пошкодження чи розкомплектування даного транспортного засобу на момент вилучення автомобіля у протоколі обшуку не зазначено, як не зазначено і інформації про здійснення вилучення вказаного автомобіля та передачі його на відповідальне зберігання.

Проте, надані сторонами спору у матеріали даної справи, документи свідчать про реальне вилучення транспортного засобу MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 за результатами проведеного обшуку.

У матеріалах справи наявна розписка громадянки ОСОБА_6 , адресована начальнику РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, від 04.09.2019 року, за змістом якої вказана громадянка приймає на відповідальне зберігання транспортний засіб MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 , та деталі транспортного засобу, а саме, сидіння в кількості 4 шт.; даний транспортний засіб зобов`язується зберігати до вирішення справи по суті.

Проте, дана розписка не містить інформації про те, в якому технічному стані транспортний засіб MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 прийнято на відповідальне зберігання громадянкою ОСОБА_6 , не містить опису та фіксування пошкоджень чи розкомплектування вказаного транспортного засобу (за їх наявності), а також відсутня інформація щодо підстав передачі вказаного транспортного засобу саме громадянці ОСОБА_6 .

Як свідчить зміст наявного у матеріалах справи Договору зберігання від 04.09.2019 року, укладений між Івановою Ларисою Василівною (поклажодавцем, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлайнер" (зберігачем), на відповідальне збереження Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайнер" був переданий автобус Мерседес НОМЕР_2 у кількості 1 штуки. Умови вказаного договору зберігання не містять інформації про будь - які технічні характеристики переданого на зберігання транспортного засобу, його пошкодження чи розкомплектування. При цьому, оформлений як додаток до договору зберігання від 04.09.2019 року, акт приймання - передачі транспортного засобу на зберігання та проведення технічної експертизи, містить інформацію про те, що на зберігання передано транспортний засіб - автобус марки Мерседес, реєстраційний номер НОМЕР_2 , технічний паспорт НОМЕР_4 , який не находу, має пошкодження дверей, боковин автобуса, тріщини на задньому ліхтарі, деформації кришок відсіків, пошкодження переднього бамперу та дзеркала, пошкодження двигуна, відсутність чотирьох крісел.

За твердженням позивача, з метою визначення вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, остання звернулася до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця Золотарьова Олександра Миколайовича, що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 720/19 від 19.09.2019 року.

Матеріали справи містять договір на проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу, укладений 04.09.2019 року між Івановою Ларисою Василівною (позивачем у даній справі) та суб`єктом оціночної діяльності, фізичною особою - підприємцем Золотарьовим Олександром Миколайовичем, якому видано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності 19.09.2019 року.

Вказаним суб`єктом оціночної діяльності надано звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 052/10/19 від 24.10.2019 року, яким визначено вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу для розрахунку суми страхового відшкодування у розмірі 366 661 грн. 25 коп. Як зазначено у змісті звіту, висновок складено 24.10.2019 року, а датою оцінки є дата: 02.10.2019 року. Протокол огляду транспортного засобу складено ОСОБА_5 02.10.2019 року.

В подальшому, вже після вчинення позивачем дій, спрямованих на визначення вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, та стягнення такого у судовому порядку, вилучений у ході проведення обшуку 04.09.2019 року транспортний засіб марки MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 , на підставі постанови Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 22.06.2020 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001342.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищенаведені протокол обшуку від 04.09.2019 року та документи, складені після вилучення автомобіля, суд доходить висновку, що такими не підтверджуються факт пошкодження відповідачем переданого йому в оренду позивачем транспортного засобу, оскільки протокол обшуку від 04.09.2019 року, на підставі якого вказаний транспортний засіб вилучався від відповідача, не містить жодних відомостей про наявність у транспортного засобу, що вилучається, на момент його вилучення будь - яких пошкоджень чи розукомплектувань. Документи, які були складені позивачем та правоохоронними органами після вилучення транспортного засобу, об`єктивно не можуть підтверджувати факту пошкодження орендованого транспортного засобу відповідачем під час орендного його користування та на момент його вилучення. Зазначення у протоколі обшуку від 04.09.2019 року інформації про те, що в ході проведення обшуку 24.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 виявлено транспортний засіб MERCEDES - BENZ, моделі 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 та запчастини даного автомобіля, а саме, сидіння у кількості 4 шт. свідчить про виявлення запасних частин до вказаного транспортного засобу, а не розукомплектування такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються; вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вищенаведені положення Господарського кодексу України кореспондуються із положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України.

В силу вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із цих елементів унеможливлює настання відповідальності у вигляді зобов`язання з відшкодування збитків.

При цьому, позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду наявність безпосереднього причинно - наслідкового зв`язку між завданою позивачу майновою шкодою та діями відповідача, оскільки подані ним докази не підтверджують наявність у орендованого транспортного засобу пошкоджень на момент його вилучення від відповідача.

Саме недоведеність причинно - наслідкового зв`язку між завданою позивачу майновою шкодою та діями відповідача є тією обставиною, яка виключає можливість покладення на відповідача відповідальності щодо відшкодування ним позивачу суми 366 661 грн. 25 коп. заявленої до стягнення майнової шкоди.

За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Поряд з цим, суд, з врахуванням положень ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, залишив без задоволення подане позивачем клопотання від 03.08.2020 року про виклик у судове засідання в якості свідка ОСОБА_5 , суб`єкта оціночної діяльності, на підставі звіту якого позивачем визначено суму матеріальної шкоди, заявленої до стягнення з відповідача.

Так, положення ст. 89 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Проте, заява свідка ОСОБА_5 ні позивачем, ні самим оцінювачем до матеріалів даної справи не подавалася, а тому, відсутні підстави для виклику у судове засідання в якості свідка ОСОБА_5 .

Також, суд не приймає до уваги подану відповідачем як доказ заяву свідка ОСОБА_2 , оскільки викладені ним у такій заяві свідка обставини щодо пошкодження транспортного засобу, переданого в оренду відповідача, внаслідок ДТП ще до укладення Договору оренди транспортного засобу, не входить до предмету доказування у даній справі. При цьому, аргументи відповідача, які зводяться до того, що внаслідок пошкодження транспортного засобу такий не міг бути об`єктом Договору оренди, а тому, договір укладено під впливом омани, можуть бути предметом доказування при розгляді спору щодо визнання такого договору оренди транспортного засобу недійсним.

Подані відповідачем до матеріалів справи копії заяв про вчинення кримінального правопорушення та щодо підробки номерів кузова орендованого транспортного засобу судом до уваги не приймаються, оскільки такі не спростовують факту підставності проведення обшуку, за результатами якого від відповідача був вилучений орендований ним транспортний засіб, а тому, не впливають на вирішення спору у даній справі та не підлягають дослідженню при розгляді даної справи.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь -які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач доказів на підтвердження викладених ним обставин суду не надав, аргументи позову не знайшли свого підтвердження у матеріалах даної справи та положеннях законодавства.

З врахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 25.03.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.