УХВАЛА

м. Київ

10.03.2021Справа № 910/496/20
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (04033, м. Дніпро, пр. Б.Хмельницького, 122, кор. Е-5, кім. 11, )

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) -1

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) -2

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогуру" (02660, м. Київ, вул. Каховська, 64-Ж, ) -3

Треті особи на стороні відповідачів Комунальне підприємство "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 44-Б, ідентифікаційний код 420099492)

Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація (02094, м. Київ, бульвар Праці, 1/1, ідентифікаційний код 37203257)

про визнання недійсним договору і скасування реєстраційних дій

в межах справи № 910/15018/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (04033, м. Дніпро, пр. Б.Хмельницького, 122, кор. Е-5, кім. 11, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогуру" (02660, м. Київ, вул. Каховська, 64-Ж, )

про банкрутство

Суддя Івченко А.М.

Представники:

від позивача: Савенко О.О.;

ліквідатор Артеменко О.О.;

від ОСОБА_1 : ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/15018/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогуру" про банкрутство.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" про визнання недійсним договору і скасування реєстраційних дій в межах справи № 910/15018/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.20 залишено позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків, а саме надати суду докази сплати судового збору за реквізитами зазначеними в цій ухвалі до 27.01.2020.

27.01.20 від заявника надійшло платіжне доручення на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.20 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" про визнання недійсним договору і скасування реєстраційних дій в межах справи № 910/15018/19; позов вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначити підготовче засідання на 26.02.20; залучено Комунальне підприємство "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 44-Б, ідентифікаційний код 420099492) та Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію (02094, м. Київ, бульвар Праці, 1/1, ідентифікаційний код 37203257), до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

12.02.20 від Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі представників Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 відкладено підготовче засідання на 01.04.20; витребувано у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02094, м. Київ, бульвар Праці, буд. 1/1) з матеріалів реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОГУРУ" (ідентифікаційний код 37396118): для огляду в судовому засіданні - оригінал Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОГУРУ" від 03.10.2018 року, на якому підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчені нотаріально, та оригінал Рішення №1-03/10 від 03.10.2018 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОГУРУ", на якому підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчені нотаріально; для залучення до матеріалів справи - копії всіх документів, на підставі яких було проведено реєстраційну дію №9016036 "зміна складу або інформації про засновників", реєстраційну дію №0016036 "зміна керівника юридичної особи" та реєстраційну дію №1016036 "державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи"; відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про поставлення запитань іншим учасникам справи про обставини, що мають значення для справи.

13.03.2020 від Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли документи по справі.

На виконання Постанови КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211, якою запроваджено карантин, заборонено пасажирські перевезення та встановлено обмеження кількості учасників масових заходів; Указу Президента України від 13.03.2020 № 87/2020, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"; Рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2020 № 880/0/15-20 "Про доступ до правосуддя в умовах пандемії гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", у зв`язку із карантинними заходами, засідання не відбулося, суд відкладає розгляд справи на іншу дату із повідомленням учасників справи про дату і час судового засідання додатково.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2020 відкладено розгляд справи без визначення дати наступного судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2020 призначено розгляд справи на 20.05.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 відкладено розгляд справи на 24.06.20.

24.06.2020 від відповідача-1 надійшов відзив на заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 відкладено розгляд справи на 12.08.20; запропоновано позивачу надати суду відповідь на відзив; здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо місця проживання ОСОБА_2 .

07.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.07.2020 від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області надійшла інформація по справі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/15018/19 залишено без задоволення; ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2020 року у справі №910/15018/19 в частині відмови у задоволенні клопотання ТОВ "Оптімусагро Трейд" про розгляд питання порушення керівником боржника строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2020 призначено розгляд справи на 09.12.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 закрито підготовче провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" в межах справи № 910/15018/19; призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" в межах справи № 910/15018/19 до розгляду по суті на 13.01.21.

13.01.2021 судове засідання не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" в межах справи № 910/15018/19 до розгляду по суті на 10.03.21.

В судовому засіданні 10.03.2021 учасники провадження у справі надали пояснення по суті.

Відповідачем-1 подано відзив, в якому відповідач заперечує щодо позовної заяви.

Відповідачем-2 відзиву до суду не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідачем-3 подано відзив, в якому він підтримує повністю позовну заяву.

Судом розглянуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" про в межах справи № 910/15018/19 визнання недійсним договору і скасування реєстраційних дій та встановлено таке.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 року по справі № 910/3572/18 вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» борг у розмірі 655 418 грн. 03 коп., пеню у розмірі 61 603 грн. 41 коп., інфляційні втрати у розмірі 22 530 грн. 80 коп., 30% річних у розмірі 61 325 грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 12 013 грн. 17 коп.

Станом на момент розгляду господарським судом справи № 910/3572/18, директором (одноосібним виконавчим органом) та єдиними учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» був ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»: « 3. Якщо вартість чистих активів товариства знизилася більш як на 50 відсотків порівняно з цим показником станом на кінець попереднього року, виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників, які мають відбутися протягом 60 днів з дня такого зниження. До порядку денного таких загальних зборів учасників включаються питання про заходи, які мають бути вжиті для покращення фінансового стану товариства, про зменшення статутного капіталу товариства або про ліквідацію товариства.

4. У разі порушення обов`язку, передбаченого частиною третьою цієї статті, та визнання товариства банкрутом до закінчення трирічного строку з дня зниження вартості чистих активів, передбаченого частиною третьою цієї статті, члени виконавчого органу солідарно несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями товариства. Члени виконавчого органу, які доведуть, що не знали і не мали знати про таке зниження вартості чистих активів товариства або голосували за рішення про скликання загальних зборів учасників у зв`язку із зниженням вартості чистих активів товариства, звільняються від відповідальності за порушення цього обов`язку».

При цьому згідно частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства: «Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом».

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» від 03.10.2018 року між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець), внаслідок якого був складений Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ», Рішення №1-03/10 від 03.10.2018 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» і були проведені державна реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» (дата та номер реєстраційної дії: 08.10.2) та державна реєстрації змін до відомостей про керівника цього Товариства (дата та номер реєстраційної дії: 09.10.2) є фіктивним, і позбавляє Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» можливості реалізувати своє право на притягнення ОСОБА_1 до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ».

03 жовтня 2018 року, після укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» від 03.10.2018 і на його виконання, ОСОБА_1 , як єдиним учасником ТОВ «АГРОГУРУ», було складено та підписано Рішення №1-03/10, яким звільнено з посади директора ОСОБА_1 і призначено на посаду директора ОСОБА_2 , затверджено новий склад учасників Товариства: ОСОБА_2 - частка становить 100% статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становить 350 000 гривень, внесено зміни до статуту ТОВ «АГРОГУРУ», який викладено та затверджено в новій редакції, вирішено зареєструвати зміни до установчих документів ТОВ «АГРОГУРУ» шляхом проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи та внесення змін до відомостей про юридичну особу в органах державної реєстрації.

Позивач зазначає, що укладаючи договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» від 03.10.2018 року ОСОБА_1 (Продавець) не мав наміру отримати дохід від продажу частки в статутному капіталі, натомість мав намір позбутися тягаря виконання визначених законами України обов`язків єдиного учасника та директора (одноосібного виконавчого органу) цього Товариства.

Будучи керівником і водночас єдиним учасником ОСОБА_1 не міг не знати про судові рішення про стягнення з ТОВ «АГРОГУРУ» грошових коштів та того, що вартість чистих активів товариства має від`ємне значення.

Згідно частини 3 статті 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Аналогічне положення містила частина 1 статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який був чинним на момент укладення договору купівлі- продажу частки у статутному капіталі.

Згідно частини 5 статті 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», боржник зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2018 року за заявою позивача, головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного теруправління юстиції у м. Києві Кидонь Є.В., було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 року по справі № 910/3572/18.

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 56927876 від 07.08.2018 року державний виконавець Кидонь Є.В. зобов`язав ТОВ «АГРОГУРУ» подати декларацію про доходи та майно.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного теруправління юстиції у м. Києві заяву, в якій зазначив, що він з 04.10.2018 року не є ані засновником, ані керівником ТОВ «АГРОГУРУ», тому не має відношення до господарської діяльності вказаного товариства та прийняття будь- яких рішень товариством.

На підставі Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» та Рішення №1-03/10 від 03.10.2018 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ», 08 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , реєстратор Комунального підприємства «Правочин» Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, провела реєстраційну дію №9016036 «зміна складу або інформації про засновників» та 09 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , реєстратор Комунального підприємства «Правочин» Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, провела реєстраційну дію №0016036 «зміна керівника юридичної особи» та провела реєстраційну дію №1016036 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

Важливим є те, що ОСОБА_1 не оплатив вклад (внесок) до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» в сумі 350 000 гривень, що підтверджує Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва - Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» від 01.04.2018.

За таких обставин договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» від 03.10.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є недійсним, оскільки укладений без дотримання вимог, встановлених частиною 3 статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Звідси слідує, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Згідно частини 2 статті 234 Цивільного кодексу України, фіктивний правочин визнається судом недійсним.

При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Отже, станом на 03.10.2018 ТОВ «Агрогуру» мав борг, підтверджений судовими рішеннями Господарського суду міста Києва у справі № 910/4642/18 від 21.06.2018 та у справі № 910/3572/18 від 04.07.2018 року на суму більше 983 тисяч гривень.

Згідно інформаційних довідок та довідок з реєстрів прав власності, отриманих арбітражним керуючим в процедурі розпорядження майном ТОВ «Агрогуру», рухомим та нерухомим майном ТОВ «Агрогуру» ніколи не володіло. Єдиним активом товариства були лише кошти, отримані від виробничої діяльності.

Проте, 21.07.2020 ліквідатором ТОВ «Агрогуру» отримано виписки з рахунку боржника, відкритого в AT «Ощадбанк» та виявлено, що станом на 02.07.2018 залишок коштів на рахунках відсутній, останній рух коштів був 02 липня 2018 року.

За такого фінансового стану ТОВ «Агрогуру», наявністю безспірних боргів, за якими було відкрито виконавче провадження, іншої заборгованості та відсутністю матеріальної бази для здійснення господарської діяльності, придбання ОСОБА_2 частки у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Агрогуру» очевидно не має ніякої ділової мети. Більше того, ставши єдиним учасником та керівником ТОВ «Агрогуру», ОСОБА_2 навіть не звертався до обслуговуючого банку (AT «Ощадбанк») з метою переоформлення на себе, як нового керівника, права підпису на платіжних документах по поточних рахунках, а нових поточних рахунків у інших банках не відкривав. Від моменту призначення ОСОБА_2 директором ТОВ «Агрогуру» і до призначене ліквідатора банкрута ТОВ «Агрогуру» у справі про банкрутство, право розпорядження грошовими коштами від імені боржника (право підпису платіжних документів) на рахунках обслуговуючого банку (AT «Ощадбанк») належало ОСОБА_1 .

З матеріалів справи слідує те, що ОСОБА_2 , стаючи учасником та керівником ТОВ «Агрогуру», не мав намірів здійснювати реальні управлінські функції та ведення господарської діяльності.

Також, слід зазначити таке.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 по справі № 910/15018/19 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агрогуру», введено процедуру розпорядження майном.

З метою аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Агрогуру» розпорядником майна було направлено за юридичною адресою товариства лист від 02.01.2020 № 02-28/800 з інформацією про розпочату процедуру банкрутства та вимогою надати фінансову, статистичну, господарську, бухгалтерську документацію ТОВ «Агрогуру».

Аналогічний лист від 02.01.2020 № 02-28/806 було направлено за місцем реєстрації ОСОБА_2 , який згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником та засновником ТОВ «Агрогуру».

Листом № 02-28/837 від 20.01.2020 розпорядником майна було направлено за юридичною адресою товариства повторне повідомлення з інформацією про процедуру банкрутства та вимогою надати фінансову, статистичну, господарську, бухгалтерську документацію ТОВ «Агрогуру». Всі надіслані листи не були отримані адресатами та за закінченням терміну зберігання, повернулися відправнику.

Як зазначив ліквідатор банкрута, при виїзді за юридичною адресою боржника, посадових осіб ТОВ «Агрогуру» не виявлено.

Постановою Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 по справі № 910/5018/19 ТОВ «Агрогуру» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

На виконання вимог постанови та ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатором 01.06.2020 на адресу ТОВ «Агрогуру» направлено лист-вимогу № 01.06.2020 № 02-28/914 з проханням передати ліквідатору товариства-банкрута печатку, штампи фінансові, бухгалтерські та інші документи ТОВ «Агрогуру», передати наявне майно.

Аналогічний лист від 01.06.2020 було направлено за місцем реєстрації ОСОБА_2 який згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є керівником та засновником ТОВ «Агрогуру».

Вказані листи також повернулися без отримання.

Не отримання кореспонденції та відсутність ОСОБА_2 , безпосередньо, як керівника, свідчить також про відсутність у ОСОБА_2 реальних намірів для здійснення господарської діяльності.

Керівник та засновник боржника ОСОБА_2 ухиляється від виконання вимог законодавства, ліквідатору не передаються печатки та штампи, господарська, бухгалтерська та фінансова документація.

Отже, відсутність реальних намірів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до здійснення господарської діяльності в якості керівництва ТОВ «Агрогуру» підтверджується не виявленням керівництва чи належних представників за юридичною адресою банкрута, не опрацюванням кореспонденції, не подачею статистичної звітності, не подання податкової звітності, не вжиття заходів до погашення заборгованості, не переоформлення рахунків.

Зокрема, листом від 14.01.2020 № 09.2-02/159-20 Головне управління статистики у м. Києві повідомило, що в останнє боржник звітувався у 2018 році за перший квартал 2018 року.

Також, листом від 05.02.2020 ГУ ДПС у м. Києві повідомило, що боржник в останнє подавав податкову звітність за перший квартал 2018 року. З квітня 2018 по сьогоднішній день звітність не подається.

ОСОБА_2 , ставши учасником та керівником ТОВ «Агрогуру», повинен був на виконання повноважень керівника подавати статистичну звітність до органів статистики та податкову звітність до ГУ ДПС за 2018, 2019 та 2020 роки.

Також, ОСОБА_2 мав би прийняти документи та печатку ТОВ «Агрогуру» від ОСОБА_1 , вжити заходів до погашення наявної заборгованості.

Отже, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , починаючи з другого кварталу 2018 року не вчиняли правомочності керівника та учасника ТОВ «Агрогуру».

Зазначені обставини підтверджують фіктивність намірів щодо переоформлення корпоративних прав ТОВ «Агрогуру» з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Укладаючи договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Агрогуру» від 03.10.2018 року, ОСОБА_2 (Покупець) не мав наміру реалізовувати права учасника, передусім право на розподіл (отримання) прибутку, одержаного ТОВ «Агрогуру».

Отже, для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спірний договір не мав правової мети.

З вказаного вище, можна зробити висновок, що відчуження корпоративних прав ОСОБА_1 було здійснено з метою уникнення відповідальності за зобов`язаннями ТОВ «Агрогуру» та придбавалося ОСОБА_2 без реальної мети здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

У Постанові Верховного суду від 04.12.2019 у справі № 910/17755/18 зазначено: « 15. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України). Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (у даному випадку - заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги боргу).

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Спеціальними нормами в окремих сферах передбачено, що правочини про відчуження, обтяження активів або прийняття зобов`язань особою, вчинені особою з метою уникнення виконання іншого майнового зобов`язання цієї особи або з метою унеможливити задоволення вимоги стягувана за рахунок майна, є за певних умов нікчемними (частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") або можуть бути визнані недійсними (частина перша статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", частина четверта етапі 9 Закону України "Про виконавче провадження"). У юридичній науці такі правочини відомі як фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду інтересам кредиторів).

Загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить.

У той же час однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами 2, 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, а тому у разі, якщо сторони, які укладають договір, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, то правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті З ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), з одночасним посиланням на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Верховний Суд звертається до власних правових позицій в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17, Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц».

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 904/2979/20 зазначено: «Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. 37. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17). 38. Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. 39. Таким чином, суд з`ясовуючи питання щодо фіктивності договору, як укладеного всупереч інтересам позивача, має з`ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, аніж це випливає зі змісту договору. 40. Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення. Оскільки договір поруки є безоплатним, тобто не має очевидної економічної мети (за виключенням випадків коли поручитель бере плату за свої послуги з боржника відповідно до статті 558 ЦК України), то суд при вирішенні питання щодо фіктивності договору має з`ясувати дійсні мотиви, через які особа поручається за боржника перед кредитором і чи є такі мотиви добросовісними. У постанові від 03.09.2019 у справі № 904/4567/18 Верховний Суд у застосуванні приписів статі 234 ЦК України у подібних правовідносинах виходив, зокрема, з того, що: у разі, коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний; фактичне вчинення відповідачами дій на виконання своїх обов`язків за договором поруки спростовує аргументи позивача про відсутність у відповідача наміру взяти на себе обов`язки позивача за основним зобов`язанням та про його укладання сторонами без спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 47. З урахуванням викладеного вище, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду вважає за необхідне уточнити правовий висновок, що міститься у постанові від 03.09.2019 у справі № 904/4567/18, таким чином: - при застосуванні приписів статті 234 ЦК України у вирішенні питання щодо того, чи наявні наміри сторін договору поруки щодо створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, несуттєве, часткове виконання (в порівнянні з розміром основного зобов`язання) поручителем своїх обов`язків за договором поруки не завжди свідчить про те, що оспорюваний правочин не є фіктивним, цей факт потрібно оцінювати у сукупності з іншими встановленими судами обставинами, на які посилається заінтересована особа.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав.».

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, на підставі вищевикладеного, у суду наявні усі підстави вважати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» (ідентифікаційний код 37396118) від 03.10.2018 року між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) фіктивним та таким, що укладений без правової мети.

Сторони, укладаючи цей правочин мали на меті інші цілі, ніж передбачені правочином. Цей правочин укладено з метою уникнення виконання зобов`язань єдиного учасника та директора, визначених законом України, з однієї сторони та без реальних намірів здійснення господарської діяльності з іншої сторони.

На підставі чого, позовна заява підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи вищезазначене, керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" про визнання недійсним договору і скасування реєстраційних дій в межах справи № 910/15018/19 задовольнити.

2. Визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ» (ідентифікаційний код 37396118) від 03.10.2018 року між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець).

3. Визнати недійсним Рішення №1-03/10 від 03.10.2018 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОГУРУ (ідентифікаційний код 37396118).

4. Скасувати реєстраційні дії/записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: №9016036 «зміна складу або інформації про засновників», №0016036 «зміна керівника юридичної особи» та №1016036 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

5. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі.

Повний текст ухвали складено 17.03.2021

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Івченко