ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р. Справа№ 910/8793/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020

у справі №910/8793/20 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління

до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - Київське КЕУ, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі - ДП «ЦДЗК», відповідач) про зобов`язання надати та передати послуги у відповідності до умов укладеного Договору № 34-1020146 від 17.05.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що укладаючи вищенаведений Договір № 34-1020146 від 17.05.2017 (далі - Договір), останній мав на меті отримати погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарських будівель і споруд військових містечок Лот № 3 - Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва (далі - Технічна документація), а також електронний документ, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Всупереч вимог законодавства та умов укладеного договору, відповідач належним чином роботи за IV етапом Договору не виконав, ані Технічного завдання, ані розробленої та погодженої технічної документації із землеустрою щодо земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва та електронного документу на адресу Київського КЕУ не передав.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі № 910/8793/20 позов задоволено повністю. Зобов`язано ДП «ЦДЗК» розробити та передати на адресу Київське КЕУ у відповідності до умов Договору № 34-1020146 від 17.05.2017 погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарських будівель і споруд військових містечок лот № 3 - Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва та електронний документ, що містить відомості про результати робіт із землеустрою. Стягнуто з ДП «ЦДЗК» на користь Київського КЕУ 2102,00 грн. судового збору.

Виходячи з умов Договору № 34-1020146 від 17.05.2017, зокрема, пунктів 1.1., 3.2 та 3.3 Договору, пунктів 4, 5 Технічного завдання (Додатком № 1 до Договору), господарський суд дійшов висновку про наявний у відповідача обов`язок щодо розробки та передачі позивачеві передбаченої Договором технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та електронного документу, що містить відомості про результати робіт із землеустрою; за відсутності станом на час розгляду справи в матеріалах справи доказів виконання відповідачем такого обов`язку, заявлені позивачем вимоги суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ДП «ЦДЗК» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити йому строк для апеляційного оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/8793/20, як такий, що пропущений з поважних причин, прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та скасувати рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована ухваленням оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, наданням обставинам справи невірної правової оцінки.

Апелянт зокрема зазначає, що без надання позивачем доброякісного топоплану масштабу 1:500, оформленого з урахуванням фактичного стану освоєння території, вихідних даних прив`язки до геодезичних пунктів державної геодезичної мережі, приведених у відповідність до ст.ст. 20, 22 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність», Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.98 № 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.98 за № 393/2833 (із змінами), Умовних знаків для топографічних планів масштабів 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500, ДП «ЦДЗК» не мало об`єктивної можливості належним чином виконати свої договірні зобов`язання у відповідності до умов договору, при цьому даної обставини судом не було враховано при прийнятті рішення; водночас, судом було проігноровано той факт, що позивач був належним чином повідомлений про неможливість виконання умов договору учасником відповідно до вимог статті 847 ЦК України; судом було вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України вважається порушенням норм процесуального права, і є обов`язковою підставою для скасування рішення; суд необґрунтовано відмовив відповідачеві в задоволенні клопотання про залучення Головного управління Держгеокадастру у м. Києві до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача з огляду на те, що надання висновку про погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель належить до компетенції останнього; судом не було враховано тієї обставини, що позивачем було обрано неналежний та неефективний спосіб захисту своїх прав, у зв`язку з тим, що погодження технічної документації залежить від висновку наданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, а у випадку набрання оскаржуваним рішенням законної сили відповідач буде позбавлений можливості виконати судове рішення, оскільки погодження технічної документації можливе лише за умови надання позитивного висновку Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 поновлено ДП «ЦДЗК» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «ЦДЗК» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/8793/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 03.03.2021.

16.02.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Київського КЕВ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу ДП «ЦДЗК» залишити без задоволення, а оскаржуване ним рішення суду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на помилковість тверджень апелянта стосовно того, що непогодження технічної документації сталося з вини позивача, оскільки під час виконання першого етапу відповідач не повідомляв його про невідповідність топографічного плану з масштабом 1:500, тобто останній погодився з наданим позивачем топографічним планом, прийнявши та перевіривши його на відповідність умовам законодавства, отримавши за цей етап робіт кошти та продовживши виконання наступних 3 етапів робіт за договором; доводи апелянта про те, що рішення у даній справі вплине на права та обов`язки Головного управління Держгеокадастру у м. Києві в частині погодження відповідної технічної документації, позивач вважає безпідставними, оскільки позитивний останнього в частині погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель можливе лише за умови належного та якісного виконання таких робіт з боку апелянта, що, в свою чергу, спростовує посилання скаржника щодо неможливості розгляду даної справи без участі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві; крім того, за умовами договору апелянт прийняв на себе обов`язок передати погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель (п.3.2 договору), що вказує на недоцільність залучення Головного управління Держгеокадастру у м. Києві до участі у справі в якості третьої особи; твердження апелянта про обрання невірного та неефективного способу захисту позивачем є безпідставними та такими, що зводяться до небажання виконання умов договору.

02.03.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких просить прийняти та долучити до матеріалів справи нові докази, що містяться в додатку до цих пояснень, як такі, що не могли бути подані до суду першої інстанції з об`єктивних, не залежних від відповідача причин. Водночас скаржник просить оскаржуване ним рішення скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

03.03.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з об`єктивною неможливістю прибуття повноважного представника позивача у судове засідання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 розгляд апеляційної скарги ДП «ЦДЗК» відкладено на 24.03.2021.

У судовому засіданні 24.03.2021 представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати та закрити апеляційне провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а судове рішення законним, у зв`язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Водночас, представник позивача заперечив проти клопотання скаржника щодо закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність для цього правових підстав та наявність предмету спору.

Вислухавши думку учасників справи з приводу клопотання про закриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки посилання скаржника на виконання оскаржуваного рішення у примусовому порядку, на підтвердження чого останнім надано, зокрема, копію постанови про закриття виконавчого провадження №64082896 від 03.02.2021 щодо виконання наказу №910/8793/20 від 02.11.2020, не свідчить про відсутність спору.

Так, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Одночасно необхідно зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплати суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, спір про зобов`язання відповідача виконати роботи за IV етапом Договору, про передачу Технічного завдання, розробленої та погодженої технічної документації із землеустрою щодо земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва та передачі на адресу позивача електронного документу на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення існував, відтак твердження апелянта про відсутність предмету спору та наявність підстав для закриття апеляційного провадження є помилковими.

24.03.2021 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 17.05.2017 між Київським КЕУ (далі - замовник) та ДП «ЦДЗК» (далі - учасник) укладено Договір № 34-1020146 (далі - Договір або Договір № 34-1020146 від 17.05.2017), відповідно до умов якого замовник замовляє, приймає та оплачує послуги, а учасник (відповідач) зобов`язується з дотриманням вимог законодавства, надати послуги, код 71250000-5 - Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (послуги по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарських будівель і споруд військових містечок) Лот №3 - Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва (далі - послуги) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що учасник повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає діючим державним стандартам, нормам та технічним умовам, що звичайно ставляться до послуг відповідного характеру. Учасник гарантує, що він володіє усім необхідним технічним та технологічним забезпеченням для виконання послуг за Договором.

Відповідно до п. 1.3 Договору надання послуг здійснюється відповідно до Технічного завдання (Додаток № 1) та Календарного плану надання послуг (Додаток № 2), які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість послуг становить 52 750,00 грн (43 958,33 грн без ПДВ), у тому числі ПДВ 8 791,67 грн, відповідно до Кошторису (Додаток № 3). Замовник сплачує вартість послуг/етапу послуг протягом 20 (двадцяти) днів з дня приймання наданих послуг/етапу послуг згідно з належним чином оформленим актом приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що учасник передає замовнику погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 513 з урахуванням положень ст. 186 Земельного кодексу України.

У п. 3.3 Договору визначено, що після закінчення послуг замовник приймає від учасника два належно оформлених ним примірника акту приймання-передачі наданих послуг з доданням до нього комплекту документації, передбаченого в Технічному завданні (Додаток №1) і умовами цього Договору. Після завершення виконання кожного етапу послуг, вказаного у календарному плані надання послуг (Додаток № 2), сторонами підписується акт приймання-передачі наданого етапу послуг, який підлягає оплаті замовником у строк, визначений у п. 2.1 цього Договору.

Згідно з п. 3.5 Договору, за наявності зауважень при передачі технічної документації відповідно до Завдання щодо надання послуг, сторони узгоджують строк виправлення недоліків, які учасник усуває за свій рахунок, якщо недоліки сталися з вини учасника. Виправлені послуги передаються замовнику за актом приймання-передачі наданих послуг, один примірник якого замовник зобов`язаний оформити належним чином і повернути учаснику в строк, визначений пунктом 3.3 Договору.

За умовами п. 4.3 Договору замовник зобов`язаний надати учаснику вихідні дані протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання сторонами цього Договору за актом приймання-передачі вихідних даних.

На виконання пункту 4.3 Договору Київське КЕУ (замовник) листом від 17.10.2017 № 303/205-5368, а також за Актом приймання-передачі вихідних даних до Договору від 17.05.2017 № 34-1020146, здійснив передачу ДП «ЦДЗК» (учасник) топографічного плану масштабу 1:500 по військовому містечку № 182 (м. Київ, вул. Россошанська, 3).

Відповідно до п. 4.4 Договору якщо під час виконання послуг, з будь-яких підстав виникне потреба надання додаткових вихідних даних, відсутність яких впливає на якість послуг, або ускладнює замовнику погодження документації, сторони збільшують строк виконання послуг, про що складається додаткова угода.

Пунктом 5.7 Договору визначено, що у випадку надання замовником неточних або недостовірних вихідних даних (п. 4.3 Договору), учасник звільняється від відповідальності, а послуги вважаються браком з вини замовника та підлягають оплаті як надані належним чином у встановленому цим Договором порядку.

Відповідно до п. 6.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі прийняти та оплатити послуги/етапи послуг (пп. 6.1.1); надати учаснику вихідні дані, які необхідні йому для виконання своїх зобов`язань за Договором (пп. 6.1.2).

Відповідно до п. 6.3 Договору учасник (відповідач) зобов`язаний забезпечити надання послуг/етапу послуг у строки, обумовлені в Договорі та в належній якості (пп. 6.3.1); належно та якісно виконати надання послуг/етапів послуг за даним Договором (пп. 6.3.3); безкоштовно виправити виявлені замовником недоліки та помилки в технічній документації, що є об`єктом даного Договору (пп. 6.3.4).

Додатком № 1 до Договору сторони погодили «Технічне завдання на надання послуг код 71250000-5 - Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (послуги по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарський будівель і споруд військових містечок) Лот №3 - Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва площа - 22,77 га» (далі - Технічне завдання).

Пункт 2 Технічного завдання містить перелік вихідних даних, що подаються замовником учаснику, серед яких - актуалізовані топографічні плани масштабу 1:500.

Пунктами 4 та 5 Технічного завдання визначено, що учасник за результатами надання послуг розробляє та передає замовнику технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та електронний документ, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Додатком № 2 до Договору (в редакції, викладеній у Додатку до Додаткової угоди № 2 / 34-1020146/2 від 26.12.2017 до Договору) сторони погодили «Календарний план надання послуг», в якому визначено етапи робіт, їх зміст, термін виконання та вартість:

І етапу - підготовчий (збір та аналіз матеріалів), термін виконання: травень-серпень 2017, вартість 4 088, 09 грн., у т.ч. ПДВ;

II етап - виробничий (польові роботи), термін виконання: серпень-вересень 2017, вартість 15 532, 97 грн., у т.ч. ПДВ;

III етап - виробничий (камеральні роботи), термін виконання: вересень-грудень 2017, вартість 13 940, 36 грн., у т.ч. ПДВ;

IV етап - виробничий (розробка технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та електронний документ), термін виконання: грудень 2017 - червень 2018, вартість 19 188,58 грн., у тому числі ПДВ.

Додатковою угодою № 2 / 34-1020146/2 від 26.12.2017 сторони внесли зміни у п. 2.1 розділу 2 «Ціна договору та порядок оплати послуг» Договору, у пункт 4.1 розділу 4 «Строк виконання послуг» Договору, а саме фразу: «складає 180 календарних днів з моменту підписання цього Договору» замінено на фразу: «зазначений у Календарному плані надання послуг (Додаток № 2 до Договору)», пункт 9.1 Договору викладено у новій редакції, а саме: «Договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 30.07.2018. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за Договором».

Як встановлено судом першої інстанції, 10.04.2018 ДП «ЦДЗК» звернулося до Київського КЕУ з листом № 5/1204 щодо підписання актів приймання-передачі наданого IV етапу послуг за Договором та здійснення оплати за наданий IV етап послуг у порядку, встановленому Договором, однак позивач відмовився від оплати зазначених послуг та підписання наданих актів через відсутність переданої учасником на адресу замовника розробленої та погодженої технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва, а також електронного документу, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Матеріали справи свідчать, а судом першої інстанції вірно встановлено, що ДП «ЦДЗК» зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського КЕУ про стягнення 20 562,00 грн, з яких основна заборгованість (в частині оплати послуг IV етапу послуг за Договором) у розмірі 19 188,58 грн, 379,00 грн - 3% річних, 994,42 грн - інфляційні нарахування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2019 у справі № 910/1972/19, яке набрало законної сили, у позові Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» відмовлено повністю.

Наведене рішення вмотивоване тим, що закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт із фактом їх виконання, а сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення, а тому у справі №910/1972/19 суд дійшов висновку, що «за відсутності факту передачі відповідачеві погодженої у встановленому порядку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, як результату робіт за договором відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Договору та Технічного завдання, у відповідача не виникає обов`язку оплатити виконані роботи».

23.03.2020 Київське КЕУ звернулося до ДП «ЦДЗК» з Претензією № 298 про виконання зобов`язань (вих. № 517/1555), згідно якої зазначило, що станом на дату її подання ДП «ЦДЗК» не виконано належним чином зобов`язання за Договором, а саме не було передано належним чином виконаного IV етапу робіт за Договором, а тому Київське КЕУ просило передати на його адресу відповідно до п. 4 Технічного завдання, пунктів 3.2 та 3.3 Договору розроблену та погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Россошанській, З у Дарницькому районі м. Києва та електронний документ.

Листом № 5/1315 від 12.05.2020, у відповідь на претензію Київського КЕУ, ДП «ЦДЗК» повідомило, що Висновком до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 02.01.2018 № 19-26-0.31-7/35-18 Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель по вул. Россошанська, 3 у Дарницькому районі м. Києва не була погоджена в зв`язку з тим, що відповідно до статті 57 Закону України «Про землеустрій» до технічної документації із землеустрою необхідно долучити матеріали топографо-геодезичних вишукувань, в тому числі топоплан масштабу 1:500, оформлений з урахуванням фактичного стану освоєння території, вихідних даних прив`язки до геодезичних пунктів державної геодезичної мережі, приведені у відповідність до статей 20, 22 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність», Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.98 № 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.98 за № 393/2833 (із змінами), Умовних знаків для топографічних планів масштабів 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500.

Враховуючи викладене, відповідно до пунктів 4.6, 5.7 Договору, ДП «ЦДЗК» зазначило, що до надання вказаних вище вихідних даних розроблена технічна документація вважається браком з вини замовника.

Позивач у позовній заяві стверджує, що всупереч приписів законодавства та умовам укладеного сторонами Договору, відповідач не виконав належним чином IV етап Договору та не передав на адресу Київського КЕУ у відповідності до пунктів 4, 5 Технічного завдання, пунктів 3.2 та 3.3 Договору розробленої та погодженої технічної документації із землеустрою щодо земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва та електронного документу, чим порушено його права.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 20 Господарського кодексу України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що не передбачено положеннями статті 20 ГК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі №910/11511/18.

Відповідно до положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його «ефективність» з точки зору ст. 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2015).

Отже, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, статтею 20 ГК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Врахувавши наведене, з`ясувавши характер спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно відхилив як безпідставні доводи відповідача про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Доводи скаржника про ймовірне позбавлення останнього можливості виконання судового рішення у випадку набрання останнім законної сили, судова колегія відхиляє як необґрунтовані з огляду на наступне.

ДП «ЦДЗК» не буде позбавлений можливості реального виконання рішення у даній справі, оскільки погодження Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель можливе лише за умови належного та якісного виконання таких робіт з боку апелянта.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу приписів статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом першої інстанції вірно визначено правову природу відносин, що склалися між сторонами в ході виконання Договору № 34-1020146 від 17.05.2017, вказавши, що такий за своїми ознаками є договором підряду, відповідно до якого, в силу приписів частини 1 статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 847 ЦК України підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника, зокрема, про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків (частина 1 статті 848 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 857 ЦК України визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Позивач доводить суду наявність у відповідача обов`язку щодо розробки та передачі на адресу Київського КЕУ відповідно до умов Договору № 34-1020146 від 17.05.2017 погодженої технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України - Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Россошанській, 3 у Дарницькому районі м. Києва та електронного документа, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Відповідно до визначення статті 1 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель (ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є, зокрема, юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів - землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Права та обов`язки розробників документації із землеустрою визначені статтею 28 Закону України «Про землеустрій». Розробники документації із землеустрою зобов`язані: дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також норм і правил при здійсненні землеустрою; інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; виконувати всі умови договору; виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором.

Стаття 29 Закону України «Про землеустрій» містить загальні вимоги до змісту документації і землеустрою, а саме: документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації; документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником; склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 513 (далі - Порядок № 513), який був чинним станом на час укладення сторонами Договору та надання відповідачем на погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, цей Порядок установлює вимоги до проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складення за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель.

Відповідно до пунктів 11, 12 Порядку № 513 для проведення інвентаризації земель замовник укладає з виконавцем договір про розроблення технічної документації, в якому відображаються вартість і строк виконання робіт із землеустрою, що не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору. До договору додається технічне завдання на виконання робіт з інвентаризації земель за формою згідно з додатком та їх кошторис. Роботи з інвентаризації земель включають підготовчі, топографо-геодезичні та камеральні роботи, складення і оформлення технічної документації в паперовій та електронній формі.

Пунктом 28 Порядку № 513 визначено, що технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому ст. 186 Земельного кодексу України. Аналогічні положення містяться в пункті 27 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 476 (чинний станом на час розгляду спору в суді першої та апеляційної інстанцій).

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

За приписами частини 13 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель погоджується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і затверджується замовником технічної документації. У разі, якщо на підставі матеріалів інвентаризації здійснюються формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Здійснивши аналіз умов Договору № 34-1020146 від 17.05.2017, зокрема, пунктів 1.1., 3.2 та 3.3 Договору, пунктів 4, 5 Технічного завдання (Додатком №1 до Договору), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо розробки та передачі позивачу передбаченої Договором технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та електронного документу, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Станом на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем такого обов`язку.

Укладаючи Договір № 34-1020146 від 17.05.2017, позивач мав на меті отримати погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, а також електронний документ, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд правомірно відхилив як безпідставні доводи відповідача про те, що відмова в погодженні Технічної документації (в частині підпункту 1.2 пункту 1 Висновку ГУ Держгеокадастру у м. Києві) сталася саме з вини позивача внаслідок ненадання останнім належного топографічного плану масштабом 1:500, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу, а спрямовані на сприяння додержанню процесуальної економії у новому процесі.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Вказана правова позиція є усталеною в судовій практиці і викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18, від 13.08.2019 у справі №910/11164/16.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2019 у справі № 910/1972/19, яке набрало законної сили, у позові ДП «Центр державного земельного кадастру» (позивач у справі № 910/1972/19) до Київського КЕУ (відповідач у справі № 910/1972/19) відмовлено повністю.

Наведеним рішенням Господарського суду міста Києва встановлено, що позивач на виконання взятих на себе зобов`язань за Договором розробив Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки Міністерства оборони України код - 15.01 - для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України в м. Київ, Дарницький район, вулиця Россошанська, 3, яка була затверджена замовником.

Згідно із Висновком Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ним погоджена технічна документація із землеустрою щодо земельної ділянки по вул. Россошанська, 3, з урахуванням містобудівних обмежень та умов землекористування, які мають бути визначені для даної земельної ділянки в документації із землеустрою, зокрема щодо надання земельної ділянки поза межами червоних ліній вулиць.

Висновком до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 02.01.18 № 19-26-0.31-7/35-18 технічна документація не була погоджена у зв`язку з тим, що Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання необхідно привести у відповідність до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.10. №391/17686.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2019 у справі № 910/1972/19 також встановлено, що 10.04.2018 позивач направив відповідачеві Листа за вих. №5/1204 від 10.04.2018, в якому повідомив, що наданий ККЕУ МО актуалізований топографічний план не відповідає вимогам законодавства, що стало підставою для зауважень до технічної документації зі сторони Департаменту містобудування та архітектури, яким вимагається земельну ділянку, розташовану за вказаною вище адресою, надати у відповідність до законодавства зазначеного топографічного плану 1:500.

Листом за вих. №5/1204 від 10.04.2018 позивач направив відповідачеві два примірники акта приймання-передачі 4 етапу послуг, які просив підписати та оплатити вартість 4 етапу послуг.

Зі змісту цього листа та акту, Господарським судом м. Києва у справі № 910/1972/19 було зроблено висновок про те, що відповідачеві не передавалась погоджена документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, що також не було спростовано сторонами у процесі розгляду справи.

Натомість відповідача було повідомлено про те, що наданий ним актуалізований топографічний план не відповідає вимогам законодавства, що стало підставою для відмови у погодженні технічної документації зі сторони Департаменту містобудування та архітектури, яким вимагається земельну ділянку надати "поза межами червоних ліній вулиць", що неможливо без приведення у відповідність до законодавства зазначеного топографічного плану 1:500.

Місцевим господарським судом у справі № 910/1972/19 було встановлено, що зміст висновку Департаменту містобудування та архітектури вказує на те, що при погодженні Департаментом технічної документації не було зазначено про невідповідність вимогам законодавства актуалізованого топографічного плану. Лист позивача так само не містив жодних даних, в чому саме полягає невідповідність законодавству зазначеного топографічного плану 1:500.

Висновок до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 02.01.2018 №19-26-0.31-7/35-18 містить певний перелік зауважень до документації із землеустрою.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо усунення таких зауважень з боку виконавця, тобто ДП «ЦДЗК».

Також місцевий господарський суд у рішенні у справі № 910/1972/19 зазначив, що у листі №5/1204 від 10.04.2018 адресованому відповідачеві, позивачем також не вказано в чому саме полягає невідповідність актуалізованого топографічного плану вимогам законодавству. Що в свою чергу, свідчать, що відповідач був позбавлений можливості усунути недоліки такого документу самостійно.

Суд першої інстанції в межах справи № 910/1972/19 зазначив, що відповідно до умов договору та Технічного завдання послуги з інвентаризації земель включають підготовчі, топографо-геодезичні та камеральні роботи, складення і оформлення технічної документації. Підготовчі роботи включають збір та аналіз вихідних даних для проведення інвентаризації земель. Актуалізовані топографічні плани масштабу 1:500 входять до переліку вихідних даних, що подаються замовником, а тому обов`язок позивача здійснити аналіз вказаних документів входив до переліку робіт 1-го етапу. Доказів висловлення будь-яких зауважень до цих документів, у тому числі і щодо їх неналежної якості, під час виконання робіт 1 етапу позивачем не надано.

Повідомивши відповідача про невідповідність вимогам законодавства актуалізованого топографічного плану (без зазначення конкретних підстав невідповідності), позивач не дотримався вимог ч. 1 ст. 847 ЦК України щодо своєчасності такого попередження, оскільки разом із таким повідомленням направив відповідачу і акт приймання-передачі 4 етапу послуг без погодженої технічної документації із землеустрою.

Таким чином, суд першої інстанції в межах справи № 910/1972/19 прийшов до висновку, що за відсутності факту передачі відповідачеві погодженої у встановленому порядку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, як результату робіт за договором відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Договору та Технічного завдання, у відповідача не виник обов`язок оплатити виконані роботи.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2019 у справі № 910/1972/19, яке набрало законної сили, встановлено ряд вищенаведених обставин, в т.ч. відсутність факту передачі Київському КЕУ погодженої у встановленому порядку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, як результату робіт за договором відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Договору та Технічного завдання.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини, встановлені у справі № 910/1972/19, не повинні доказуватись при розгляді даної справи №910/8793/20, у якій беруть участь ті ж самі особи щодо яких встановлено ці обставини.

Водночас, колегія суддів зважає на те, що матеріали даної справи № 910/8793/20 не містять належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України стосовно того, що відмова в погодженні Технічної документації (в частині підпункту 1.2 пункту 1 Висновку ГУ Держгеокадастру у м. Києві сталася саме з вини позивача.

На переконання судової колегії, рішення у даній справі не впливає на права та обов`язки Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, оскільки в межах даної справи досліджується та встановлюється наявність або відсутність обов`язку ДП «ЦДЗК» щодо розробки та передачі позивачу передбаченої Договором технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та електронного документу, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Колегією суддів встановлено, що за договором саме відповідач взяв на себе обов`язок передати погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель (п.3.2 договору), що підтверджує відсутність необхідності у залученні Головного управління Держгеокадастру у м. Києві до участі у справі в якості третьої особи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позитивний висновок Головного управління Держгеокадастру у м. Києві в частині погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель можливе лише за умови належного та якісного виконання таких робіт з боку апелянта, що в свою чергу спростовує посилання апелянта про неможливість розгляду даної справи без участі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві.

Виходячи з наведеного, твердження скаржника про те, що суд першої інстанції вирішив питання про права, інтереси та (або ) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі,а саме Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Водночас, судова колегія констатує, що доводи апелянта про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та вищевикладені приписи законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги Київського КЕВ до ДП «ЦДЗК» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва суду від 02.11.2020 у справі № 910/8793/20 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ДП «ЦДЗК» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/8793/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/8793/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 у справі №910/8793/20.

4. Матеріали справи №910/8793/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.03.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз