УХВАЛА

м. Київ

19.03.2021Справа № 910/4157/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву INKLA TRADING&ENGINEERING GMBH про забезпечення позову у справі

особи, які можуть отримати статус учасника справи

відповідач Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ISG Supply OU

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 року до господарського суду м. Києва надійшла від INKLA TRADING&ENGINEERING GMBH заява про забезпечення позову (до подання позову), відповідно до якої просить суд:

- заборонити Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» та ISG Supply OU вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договорів поставки продукції №1(2)21ЕС/53-121-01-21-10052 від 21.01.2021р. та №2(2)21ЕС/53-121-01-21-10053 від 21.01.2021р., у тому числі здійснювати платежі, до моменту набранням рішенням суду законної сили.

Заявник зазначає, що має намір звернутися до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» з вимогами:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» оформлене Протоколом від 04.01.2021 р. в рамках тендерної закупівлі UA-2020-10-07-005300-с, про визнання ISG Supply OU переможцем торгів на закупівлю товарів код ДК 021:2015 - 34310000-3 «Двигуни та їх частини» (Запасні частини до дизель-генераторної установки АСД-5600) та укладення договору;

- визнати недійсним договір поставки продукції №1(2)21ЕС/53-121-01-21-10052 від 21.01.2021 р., укладений за результатами відкритих торгів за тендерною процедурою, ідентифікатор закупівлі - UA-2020-10-07-005300-с, між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» та ISG Supply OU;

- визнати недійсним рішення тендерного комітету відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», оформлене Протоколом від 04.01.2021 р. в рамках тендерної закупівлі UA-2020-10-07-004178-C, про визнання ISG Supply OU переможцем торгів на закупівлю товарів код ДК 021:2015 - 34310000-3 «Двигуни та їх частини» (Запасні частини до дизель-генераторної установки АСД-5600) та укладення договору;

- визнати недійсним договір поставки продукції №2(2 )21ЕС/53-121-01-21-10053 від 21.01.2021 р., укладений за результатами відкритих торгів за тендерною процедурою, ідентифікатор закупівлі - UA-2020-10-07-004178-м, між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» та ISG Supply OU;

- стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що відповідачем на підставі протиправних оскаржуваних рішень було встановлено неправомірного переможця ISG Supply OU, з яким укладено договори поставки продукції №1(2)21ЕС/53-121-01-21-10052 від 21.01.2021р. та №2(2)21ЕС/53-121-01-21-10053 від 21.01.2021р.

Відповідно до п. 1.2 зазначених договорів строк поставки продукції - лютий- березень 2021 року. Тобто, невжиття заходів забезпечення унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки замовником та ISG Supply OU буде виконано умови відповідних договорів: запасні частини (деталі), що закуповуються за кодом ДК 021:2015 - 34310000-3 «Двигуни та їх частини» (Запасні частини до дизель- генераторної установки АСД-5600) будуть використані для планових та позапланових ремонтів дизель-генераторних установок АСД-5600, перераховані грошові кошти тощо.

З цього слідує, що позивач позбавляється можливості відновити свої порушені права і як наслідок бути визнаним переможцем відкритих торгів незалежно від наявності підстав та переваг, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» для визначення переможця торгів за результатами оцінки тендерних пропозицій. Відповідно, можливість для ефективного захисту порушених прав позивача за рішенням суду про скасування оскаржуваного рішення буде втрачено.

Таким чином, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення у разі задоволення позову унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, оскільки відповідачем та ISG Supply OU буде виконано умови відповідних договорів (перераховані грошові кошти, здійснено поставку та використання продукції тощо).

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Н. проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересіввідповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, суд звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.09.2019 у справі № 917/137/19.

Судом взято до уваги, що вжиття заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач, зберігає баланс інтересів сторін а також, наявний прямий зв`язок між обраними заявником заходом забезпечення позову і предметом позову, а саме обраний захід забезпечення позову спроможний забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника.

З огляду на вище викладене, оскільки заявником було належним чином обґрунтовано та доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів наявність обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву INKLA TRADING&ENGINEERING GMBH про забезпечення позову.

Щодо зустрічного забезпечення, то суд не вбачає підстав для вчинення такої процесуальної дії.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву INKLA TRADING&ENGINEERING GMBH про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Заборонити Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, код ЄДРПОУ ВП:19355964) та ISG Supply OU (74009, Естонія, м. Таллінн, вул. Вана-Каламая, 41-6, ЕЕ10415, реєстраційний номер 12346413) вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання умов договорів поставки продукції №1(2)21ЕС/53-121-01-21-10052 від 21.01.2021р. та №2(2)21ЕС/53-121-01-21-10053 від 21.01.2021р., у тому числі здійснювати платежі, до моменту набранням рішенням суду законної сили.

3. Стягувач за ухвалою суду: INKLA TRADING&ENGINEERING GMBH ( FN: 130821 і Фелькермарктер Рінг 14/3/23 Клагенфурт ам В3 Республіка Австрія (Klagenfurt Am Woerthersee, Austria, Voelkermarkter Ring 14/3/23) .

4. Боржник: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, код ЄДРПОУ ВП:19355964).

5. Ухвала підлягає негайному виконанню, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя Сергій Миколайович Мудрий