ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Справа № 926/2576/20

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

при секретарі судового засідання Голіней Я.І.,

за участі представників:

позивача - Шморгун Р.М. (в режимі відеоконференції);

відповідача -не з`явився;

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Чучвара Івана Яновича ( АДРЕСА_1 );

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євродорсервіс» (59400, Чернівецька обл. Заставнівський р-н. м.Заставна, вул.Гагаріна,буд.9);

про стягнення заборгованості у сумі 484 436,47 грн.

І. Стислий виклад позовних вимог.

Фізична особа-підприємець Чучвар Іван Янович звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Євродорсервіс" з вимогою про стягнення заборгованості за договором поставки №15/08/2018 від 15.08.2020 асфальтобетонних сумішей, яка складається із 410 400,00 грн основного боргу; 25 732,39 грн 3% річних, нарахованих за період з 27.08.2018 по 28.08.2020; 48 304,08 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 27.08.2018 по 30.06.2020.

В обґрунтування позовних вимов позивач посилається на те, що на виконання договору поставки №15/08/2018 від 15.08.2020 відповідачу у серпні 2020 року поставлено товар на загальну суму 410 400,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000007 від 18.08.2020; №РН-0000008 від 20.08.2020.

Відповідач, в порушення взятих на себе договірних зобов`язань, у повному обсязі за поставлений товар не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 484 436, 47 грн.

На підставі ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання з оплати поставленого товару позивач просить стягнути з відповідача 25 732,39 грн. 3% річних і 48 304,08 грн. інфляційних втрат.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 04.11.2020 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 05.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02.12.2020.

02.12.2020 від відповідача надійшло клопотання (вх.№2915), в якому просив у зв`язку з хворобою керівника товариства і встановленням карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 відкласти розгляд справи до закінчення карантину, продовжити строк для надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив і подання доказів, зобов`язати сторони скласти із залученням незацікавленої сторони акт звірки взаєморозрахунків за весь час договірних відносин, надати відповідачеві можливість подати додаткові документи у справі.

Ухвалою суду від 02.12.2020 за клопотанням відповідача відкладено підготовче судове засідання на 23.12.2020.

23.12.2020 від позивача надійшло клопотання (вх.№3349) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції позва межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 23.12.2020 відмовлено позивачу у клопотанні про проведення відеоконференції та відкладено підготовче судове засідання на 20.01.2021.

Ухвалою суду від 20.01.2021 у зв`язку із неявкою сторін продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 11.02.2021.

Ухвалою суду від 11.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.03.2021.

22.02.2021 від представника позивача надійшло клопотання (вх.№696) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 22.02.2021 призначено провести судове засідання, яке відбудеться 03.03.2021 в режимі відеоконференці поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 03.03.2021 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 17.03.2021 у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання.

У судове засідання 17.03.2021 відповідач не з`явився, явку свого представника не забезпечив,

причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 03.03.2021.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) передбачено, що кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 17.03.2021 за відсутності відповідача.

У судовому засіданні 17.03.2021 відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи встановлені судом.

15.08.2018 між Фізичною особою-підприємцем Чучваром І.Я. (далі по тексту - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євродорсервіс» (далі по тексту - Покупець) укладено договір поставки № 15/08/2018 (далі по тексту - Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору Постачальник на умовах цього Договору зобов`язується передати у власність покупцеві асфальтобетон, тип Б марки ІІ на місці виготовлення, а саме ФБЗ с.Гудя, Виноградівського району, а Покупець зобов`язується приймати на місці АБЗ в с.Гудя, Виноградівського району і оплачувати вартість вказаного товару на умовах цього Договору.

Кількість поставленого товару складає до 180 тон.

Пункт 1.2 одиниці виміру, ціна товару за одиницю, його асортимент визначаються в договорі та накладних. Сторони домовились, що умови даного Договору розповсюджуються на поставку кожної партії' товару. Під партією розуміють асортимент і кількість товару, який вказаний в одній видатковій або товарно-транспортній накладній, оформленій в порядку виконання цього договору.

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору Покупець зобов`язаний своєчасно на умовах цього Договору оплачувати вартість Товару, що поставляється.

Згідно з пунктом 5.1 Договору моментом поставки є момент фактичного приймання-передачі Товару сторонами на АБЗ с.Гудя Виноградівського району Закарпатської області, що фіксується підписами на видатковій накладній. Оплата здійснюється після отримання товару.

Ціна за одиницю товару за тонну становить 2600,00 грн. без ПДВ, порядок оплати визначено протягом не більше 7 календарних днів (пункти 6.1.2, 6.1.5 Договору поставки).

Згідно з пунктом 11.1 строк дії Договору визначено з моменту його підписання Сторонами і до 31.08.2018 року, в частині виконання зобов`язань Договір діє до фактичного виконання.

На виконання умов вищевказаного договору постачальник передав, а покупець отримав асфальтобетон тип.Б марки ІІ (відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7:119-2011), що підтверджується видатковими накладними:

-№РН-0000007 від 18.08.2018, в кількості 103 тони на загальну вартість 247 200,00 грн,

-№РН-0000008 від 20.08.2018, в кількості 68 тони на загальну вартість 163 200,00 грн.

Судом встановлено, що вищевказані видаткові накладні підписані сторонами, що підтверджує факт отримання відповідачем товару.

Позивач звертався 19.12.2018 та 26.12.2018 з листами претензіями-вимогами (вих.№19/.12/18-1); (вих.№26/12/18-1), в яких вимагав негайно оплатити заборгованість за поставлений товар та надані послуги відповідно до видаткових накладних, однак відповіді не отримав.

Докази здійснення оплати поставленого товару в матеріалах справи відсутні.

IV. Норми права та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Частиною 1 статтею 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві, товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Нормою 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами статті 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, позивач свій обов`язок щодо поставки відповідачеві товару виконав належним чином, однак відповідач, всупереч умовам пункту 3.1.1 укладеного Договору, за поставлений позивачем асфальтобетон за видатковими накладними від 18.08.2018 №РН-0000007 від 20.08.2018 №РН-0000008 не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 410 400,00 грн.,яка підлягає стягненню судом.

За прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України з відповідача слід стягнути згідно розрахунку 25 732,39 грн 3% річних, нарахованих за період з 27.08.2018 по 28.08.2020 та 48 304,08 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 27.08.2018 по 30.06.2020.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами у господарському процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У ході розгляду справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів, досліджених та оцінених судом у сукупності за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у повному обсязі та не спростовані відповідачем. Інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, у справі не встановлено.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

V. Щодо розподілу судових витрат.

Позивач просить також стягнути з відповідача 10800,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Відповідно до статті 123 ГПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу і витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1-3 статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач у позовній заяві заявив про попередню (орієнтовну) суму витрат на правничу допомогу в розмірі 10800,00 грн. та додав до позовної заяви відповідний розрахунок.

Понесення позивачем витрат у розмірі 10800,00 грн. на правову допомогу адвоката у даній справі підтверджується договором №44/20 про надання правової допомоги від 02.09.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Альянс правової допомоги" та Фізичною особою-підприємцем Чучваром І.Я., рахунком-фактурою №56 від 02.09.2020, актом приймання-передання наданих послуг від 01.10.2020, квитанцією № від 17.09.2020 на суму 10800,00 грн, меморіальними ордерами від 17.09.2020 №, посвідченням і свідоцтвом адвоката Шморгуна Р.М.

Враховуючи, що відповідні витрати позивача підтверджуються в зазначеній в позовній заяві сумі, а позов задоволено повністю, з відповідача належить стягнути на користь позивача 10800,00 грн. відшкодування витрат на правову допомогу

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 20, 126, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євродорсервіс» (59400, Чернівецька обл. Заставнівський р-н. м.Заставна, вул.Гагаріна, 9, код 40620400) на користь Фізичної особи-підприємця Чучвара Івана Яновича ( АДРЕСА_1 ) 410400,00 грн. основного боргу; 25 732,39 грн 3% річних, 48 304,08 грн інфляційних втрат, 10800,00 грн відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката та 7266,55 грн судового збору.

3. Після набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2021.

Рішення набирає законної сили негайно після її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.І. Ніколаєв