ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/344/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровській металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер ЛВС", м. Київ

про стягнення заборгованості з відшкодування залізничного тарифу у розмірі 17 895,03 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам`янське звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер ЛВС" про стягнення заборгованості з відшкодування залізничного тарифу у розмірі 17 895,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №15-1376-01 від 10.08.2015 в частині відшкодування залізничного тарифу у розмірі 17 895,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами. Запропоновано учасникам справи: Відповідачу: - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відповідно до вимог статей 165, 178 ГПК України відзив на позовну заяву, а його копію з додатками надіслати всім учасникам справи; - у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати відповідну заяву у строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; - у 10-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив (за наявності) надати суду, а також направити всім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 167 ГПК України. Позивачу: - у 10-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також направити всім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 166 ГПК України; Учасникам справи: - при поданні заяв по суті справи надати суду докази на підтвердження дати отримання таких заяв від інших учасників для перевірки судом дотримання строку подачі відповідних заяв, а також докази надсилання на адресу інших учасників справи заяв, що подаються до суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Ухвала від 25.01.2021 направлена на адресу відповідача (02094, м. Київ, вул. Мурманська, б.3) повернулась на адресу суду з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання поштового відправлення.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Так, на підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 02094, м. Київ, вул. Мурманська, б.3, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Більше того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, не надання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2015 між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ЛВС», як покупцем, укладений договір № 15-1376-01 (надалі Договір), за умовами якого позивач зобов`язався поставляти, а відповідач оплачувати і одержувати шлак, найменування, кількість і ціна якого визначені в специфікаціях, прикладених до Договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.2.1 Договору ціна на шлаки встановлюється в гривнях за одиницю певної якості. Ціна на шлак встановлюється відповідно до ІНКОТЕРМС правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної Торгівельної палати в редакції 2010 року.

Згідно з п.4.2 Договору розрахунки за шлаки, які відвантажуються, за залізничний тариф, який нараховується при відвантаженні шлаку Покупцю від станції відвантаження до станції призначення так коефіцієнт збільшення залізничного тарифу здійснюються протягом 30 днів від дати відвантаження.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що рахунки на відвантажені шлаки, за залізничний тариф і всі витрати пов`язані з ним, Постачальник направляє Покупцю не пізніше 10 банківських днів від дати відвантаження. Датою відвантаження вважається дата, вказана на штемпелі станції відправлення у залізничних накладних за умови поставки його залізничним транспортом, або у накладній на вивіз матеріалів на сторону, за умови поставки його автотранспортом.

Специфікацією № 16 до Договору сторони узгодили поставку продукції шлаку доменного відвального залізничним транспортом протягом 2017 року.

Відповідно до наявних в матеріалах справи залізничних накладних №№ 45070406, 45070422, 45070414, 45099223, 05.08.2017 позивач зі станції Кам`янське Придніпровської залізниці на станцію Граково Південної на адресу Філії «Чугуєвський райавтодор» відвантажив шлак доменний.

В графах 30, 34 зазначених вище залізничних накладних зазначений належний до оплати розмір залізничного тарифу на загальну суму 14 595,00 грн (без ПДВ).

Також відповідно до наявної в матеріалах справи залізничної накладної № .08.2017 2017 позивач зі станції Кам`янське Придніпровської залізниці на станцію Граково Південної на адресу Філії «Чугуєвський райавтодор» відвантажив шлак доменний.

В зазначеній вище залізничний накладній зазначена сума залізничного тарифу 4 843,00 грн.

На відшкодування витрат із сплати залізничного тарифу, зазначеного в залізничних накладних № № 45070406, 45070422, 45070414 позивач сформував рахунок № 14007/0 від 05.08.2017 на суму 17 514 грн. з ПДВ.

На відшкодування витрат із сплати залізничного тарифу зазначеного в залізничній накладній № 45099223 позивач сформував рахунок № 14008/0 від 06.08.2017 на суму 5 811,60 грн. з ПДВ.

Загальний розмір заявленої до відшкодування суми залізничного тарифу складає 23 325,60грн.

Зазначені вище рахунки Постачальник надав на оплату 17.08.2017, що підтверджується підписом уповноваженого представника Покупця Кириленко М.Ю. у витязі з «Книги обліку видачі рахунків, актів звірки та інших документів».

Як свідчать надані виписки Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» по рахунку позивача від 17.01.2020, 10.02.2020 відповідачем перераховані грошові кошти в загальному розмірі 10 000,00грн за договором № 15-1376-01 від 10.08.2015.

Довідкою про заборгованість ТОВ «ІНТЕР ЛВС» на користь ПАТ «ДМК» станом на 01.12.2020 від 29.12.2020 № 031-1147 позивач підтверджує, що в його бухгалтерському обліку, враховані грошові кошти, зокрема, в якості часткової оплати рахунку № 14007/0 на суму 5 430,57 грн.

Отже, з урахуванням часткової оплати, заборгованість відповідача за рахунком №14007/0 складає 12 083,43грн.

Стосовно розрахунку за рахунком № 14008/0 в довідці від 29.12.2020 № 031-1147 вказано, що станом на день її складення останній відповідачем не сплачений

Таким чином, з урахуванням доказів наданих позивачем та оцінених судом, загальна заборгованість відповідача складає 17 895,03 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ст.6 Цивільного кодексу України передбачено право сторін договору врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно із положеннями статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачається право юридичних осіб до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Принципи Господарського процесуального кодексу України визначені ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, серед яких, зокрема, проголошуються: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За положеннями ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 17 895,03 грн. за № 15-1376-01 від 10.08.2015, а отже і про їх задоволення в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2 102,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ЛВС» (02094, м. Київ, вул. Мурманська, б.3, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б, ) 17 895,03грн. заборгованості з відшкодування залізничного тарифу та судовий збір в розмірі 2 102 00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено - 26.03.2021р.

Суддя І.В. Владимиренко