ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 березня 2021 року Справа № 903/69/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Гримайла Олександра Петровича

та за відсутності представників сторін, у зв`язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп", м. Луцьк

про стягнення 1 112 584,26 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" звернулось до господарського суду з позовом від 25.01.2021р. (вх.№01-50/73/21 від 05.02.2021р.) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" 1 112 584,26 грн. в якості повернення коштів, перерахованих позивачем на виконання укладеної з відповідачем усної домовленості щодо поставки товарно-матеріальних цінностей.

При цьому в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" з кодом (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" з кодом ) усного договору на поставку товару, прийняття відповідачем на себе зобов`язань щодо поставки товарів позивачу, перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" грошових коштів в загальному розмірі 1 112 584,26 грн., отримання коштів у визначеному розмірі зазначеним товариством, непоставку останнім товарів та неповернення відповідачем коштів позивачу на його вимоги.

Ухвалою суду від 08.02.2021р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи в підготовчому судовому засіданні призначено на 04.03.2021р., запропоновано учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали, явку повноважних представників сторін в судове засідання визначено на їх розсуд.

Присутній в судовому засіданні 04.03.2021р. представник позивача надав суду додаткові пояснення з обгрунтовуючими вказані пояснення документами та доказами надіслання останніх на адресу відповідача у справі, в котрих позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та цих додаткових поясненнях.

В підготовчому судовому засіданні 04.03.2021р. судом було постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.03.2021р.

При цьому, ухвалою суду від 04.03.2021р. судом було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" про процесуальні дії, вчинені судом в підготовчому судовому засіданні 04.03.2021р.

До початку судом розгляду справи по суті на адресу суду від позивача надійшла заява від 18.03.2021р. про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

При цьому позивач засвідчив на підтриманні позовних вимог та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

У визначений судом день та час відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час судового розгляду справи по суті.

При цьому, направлений на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Боженка, будинок 34) примірник ухвали суду від 04.03.2021р. органом поштового зв`язку повернутий до суду не був.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Виходячи з вимог ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При неявці представника відповідача в судове засідання суд враховує, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню. Згідно витягу з ЄДР адреса відповідача: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Боженка, будинок 34, куди і направлявся примірник ухвали суду від 04.03.2021р.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Також суд засвідчує на опублікуванні судом на сайті Господарського суду Волинської області повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" про те, що протокольною ухвалою суду від 04.03.2021р., постановленою за результатами підготовчого судового засідання, господарським судом було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2021р.

В аспекті викладеного, суд враховує принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Поруч з цим, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989р. вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Зважаючи на те, що всі учасники справи належним чином повідомлялись про дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду даної справи по суті, тому останні, зокрема, відповідач, мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема, і на подання відзиву та будь-яких пояснень чи інших заяв по суті справи, а також з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду даної справи по суті у даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред`явлений позивачем до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов`язана з наступними обставинами:

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як це засвідчується позивачем в позовній заяві, вбачається з матеріалів справи, підтверджується Товариством з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" шляхом долучення до матеріалів справи рахунків №0105 від 17.05.2019р. на суму 134 000,00грн., №16 від 08.07.2019р. на суму 59 832,43 грн., №17 від 12.07.2019р. на суму 25 000,00 грн., №30 від 25.07.2019р. на суму 169 000,00 грн., №31 від 26.07.2019р. на суму 42 640,00 грн., №33 від 31.07.2019р. на суму 99 268,00 грн., №40 від 07.08.2019р. на суму 29 124,00 грн., №45 від 14.08.2019р. на суму 200 499,00 грн., а також вбачається із здійсненого судом в процесі підготовчого провадження у справі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" (м. Київ, вул. Гарматна, 8, ) в 2019 році здійснило заміну найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" та адресу реєстрації на м. Луцьк, вул. Боженка, 34, при цьому код ЄДРПОУ товариства залишився незмінним 42946646. Датою запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи з новою назвою та за новою адресою за реєстраційним номером 0040136 є 10.04.2019р., місцезнаходження реєстраційної справи виконавчий комітет Луцької міської ради, дата реєстрації в органах Державної служби статистики України 11.04.2019р., дата реєстрації товариства в Головному управлінні ДПС у Волинській області, Луцьке управління, Луцька ДПІ (м. Луцьк) в якості платника єдиного внеску 11.04.2019р., дата реєстрації товариства в Головному управлінні ДПС у Волинській області, Луцьке управління, Луцька ДПІ (м. Луцьк) в якості платника податків 11.04.2019р.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" був укладений усний договір поставки товарно-матеріальних цінностей (комп`ютерів, комплектуючих, іншої оргтехніки), згідно умов котрого позивач зобов`язався оплатити товарно-матеріальні цінності згідно виставлених відповідачем рахунків, а відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов`язання передати вказаний товар у власність позивача.

На виконання умов усної домовленості, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" до оплати рахунки №0105 від 17.05.2019р. на поставку захищеного ноутбука Z14I, 14"FHD (1920*1080) Sunlight Readable 1000 nits в кількості 1 шт на суму 134 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), №16 від 08.07.2019р. на поставку захищеного ноутбука S15AB, 15"FHD, Intel.Core.i5- в кількості 1 шт на суму 59 832,43 грн. (в т.ч. ПДВ), №17 від 12.07.2019р. на поставку ноутбука DELL XPS 13 (X358S1NIL-60R) в кількості 1шт на суму 25 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ), №30 від 25.07.2019р. на поставку АСР-2320МВ-00СЕ корпусів металевих в кількості 6 шт, Т201 Стінка корпуса в кількості 6 шт, плат материнських ASMB-786G4-00A1 /Advantech/ в кількості 6 шт, 96RC-SAS-4P-PE-AD4 Контролерів в кількості 6 шт, 96 СВ-MSASH-SATA-4P Кабелів в кількості 6 шт, N021 Вентиляторів в кількості 6 шт, DP2H-6400F Блоків живлення в кількості 6 шт на загальну суму 169 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ), №31 від 26.07.2019р. на поставку 98RC-SAS-4P-PE-AD10 Контролерів в кількості 7 шт на суму 42 640,00 грн. (в т.ч. ПДВ), №33 від 31.07.2019р. на поставку моніторів FPM-3191G-R3BE /Advantech/ в кількості 3 шт на суму 99 268,00 грн. (в т.ч. ПДВ), №40 від 07.08.2019р. на поставку моніторів FPM-3171G-R3BE /Advantech/ в кількості 1 шт на суму 29 124,00 грн. (в т.ч. ПДВ), №45 від 14.08.2019р. на поставку корпусів промислових ПК ІРС 623ВР-00ХВЕ в кількості 2 шт, блоків живлення PS8-700АТХ-ZE в кількості 2 шт, пасивних об`єднувальних панель РСЕ-7В13-07А1Е в кількості 2 шт, модулів пам`яті SQR-LD3R-2D1333SED в кількості 4 шт, вентиляторів для СРU Advantech N001 в кількості 2 шт, кабелів РСА-AUDIO-HDA1E в кількості 2 шт, SQF-S25M8-256G-SAC в кількості 2 шт, мережевих кабелів в кількості 10 шт, процесорів 96МРІ7К-2.9-8М11Т в кількості 2 шт, моніторів Advantech FPM-3191G-R3BE19" в кількості 2 шт на загальну суму 200 499,00 грн. (в т.ч. ПДВ).

В свою чергу, на виконання досягнутих домовленостей Товариство з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" загальну суму 1 112 584,26 грн., що стверджується платіжними дорученнями №613 від 17.05.2019р. на суму 70 000 грн. з призначенням платежу "оплата за ноутбук згідно рахунку 0105 від 17.05.2019 з ПДВ", №651 від 11.06.2019р. на суму 44 000 грн. з призначенням платежу "доплата за ноутбук згідно рахунку 0105 від 17.05.2019 у сумі 36 666,67 грн., ПДВ-20% 7333,33", №668 від 01.07.2019р. на суму 20 000 грн. з призначенням платежу "доплата за ноутбук згідно рахунку 0105 від 17.05.2019 у сумі 16 666,67 грн., ПДВ-20% 3333,33", №676 від 08.07.2019р. на суму 59 832,43 грн. з призначенням платежу "доплата за ноутбук згідно рахунку 16 від 08.07.2019р у сумі 49 860,36 грн., ПДВ-20% 9 972,07 грн.", №687 від 12.07.2019р. на суму 25 000 грн. з призначенням платежу "доплата за ноутбук згідно рахунку 17 від 12.07.2019р. у сумі 20 833,33грн., ПДВ-20% 4 166,67 грн.", №693 від 16.07.2019р. на суму 353 220 грн. з призначенням платежу "у сумі 294 350,00 грн., ПДВ-20% 58870,00 грн.", №716 від 25.07.2019р. на суму 169 000 грн. з призначенням платежу "оплата за комп`ютерні комплектуючі згідно рахунку №30 від 25.07.2019 у сумі 140 833,33 грн., ПДВ-20% 28 166,67 грн.", №717 від 26.07.2019р. на суму 42 640 грн. з призначенням платежу "оплата за комп`ютерні комплектуючі згідно рахунку №31 від 26.07.2019 у сумі 35 533,33 грн., ПДВ-20% 7 106,67 грн.", №722 від 31.07.2019р. на суму 99 268 грн. з призначенням платежу "оплата за комп`ютерні комплектуючі згідно рахунку №33 від 31.07.2019 у сумі 82 723,33 грн., ПДВ-20% 16 544,67 грн.", №737 від 07.08.2019р. на суму 29 124 грн. з призначенням платежу "оплата за комп`ютерні комплектуючі згідно рахунку №40 від 07.08.2019 у сумі 24 270,00грн., ПДВ-20% 4 854,00 грн.", №753 від 14.08.2019р. на суму 200 499,83 грн. з призначенням платежу "попередня оплата за комп`ютерні комплектуючі згідно рахунку №45 від 14.08.2019 у сумі 167 083,19грн., ПДВ-20% 33 416,64 грн.", та не заперечується сторонами.

16 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" лист №1 про негайне підписання та надання договору про поставку оплачених товарно-матеріальних цінностей, який був залишений відповідачем без відповіді та виконання.

30 вересня 2019 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію-вимогу №2 про відмову від усного договору поставки товарно-матеріальних цінностей та про повернення, протягом п`яти днів від дня отримання вказаної вимоги, суми попередньої оплати в загальному розмірі 1 112 584,26 грн., котра була перерахована товариству-відповідачу згідно платіжних доручень №613 від 17.05.2019р. на суму 70 000 грн., №651 від 11.06.2019р. на суму 44 000 грн., №668 від 01.07.2019р. на суму 20 000 грн., №676 від 08.07.2019р. на суму 59 832,43 грн., №687 від 12.07.2019р. на суму 25 000 грн., №693 від 16.07.2019р. на суму 353 220 грн., №716 від 25.07.2019р. на суму 169 000 грн., №717 від 26.07.2019р. на суму 42 640 грн., №722 від 31.07.2019р. на суму 99 268 грн., №737 від 07.08.2019р. на суму 29 124 грн., №753 від 14.08.2019р. на суму 200 499,83 грн., яка була залишена відповідачем без відповіді та належного виконання, що призвело до звернення позивача з відповідним позовом до суду про стягнення 1 112 584,26 грн.

В аспекті викладеного суд засвідчує, що підставами заявленого позову (обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу) є те, що відповідачем не виконано зобов`язання по поставці товарно-матеріальних цінностей (комп`ютерів, комплектуючих, іншої оргтехніки), які були оплачені позивачем на умовах попередньої оплати на суму 1 112 584,26 грн., що призвело до виникнення заборгованості відповідача перед позивачем у заявленій до стягнення сумі.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З цією нормою кореспондується і стаття 175 ГК України, якою визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до приписів статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з абзацом 4 статті 174 ГК господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дана норма кореспондується зі статтею 11 ЦК України, якою визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з приписами статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (стаття 207 ЦК України).

За приписами статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

У свою чергу, відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та положення чинного законодавства України, суд прийшов до висновку, що в даному випадку сторонами у справі у спрощений спосіб шляхом виставлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп") Товариству з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" рахунків №0105 від 17.05.2019р. на суму 134 000,00грн., №16 від 08.07.2019р. на суму 59 832,43 грн., №17 від 12.07.2019р. на суму 25 000,00 грн., №30 від 25.07.2019р. на суму 169 000,00 грн., №31 від 26.07.2019р. на суму 42 640,00 грн., №33 від 31.07.2019р. на суму 99 268,00 грн., №40 від 07.08.2019р. на суму 29 124,00 грн., №45 від 14.08.2019р. на суму 200 499,00 грн. для оплати товарно-матеріальних цінностей, перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" у період з травня по серпень місяць 2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" грошових коштів в загальній сумі 1 112 584,26 грн. згідно визначених вище платіжних доручень, отримання цих коштів товариством-відповідачем, було укладено усний договір поставки.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу набуває право вимагати від постачальника передачі товару та зобов`язаний здійснити його оплату.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, позивач на підставі виставлених відповідачем рахунків на оплату здійснив відповідачу передплату у розмірі 1 112 584,26 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Таким чином у відповідача, внаслідок оплати позивачем товарно-матеріальних цінностей, виник кореспондуючий обов`язок поставити останні.

Проте, відповідач не здійснив поставку товарно-матеріальних цінностей, та не повернув позивачу сплачені в якості попередньої оплати кошти в розмірі 1 112 584,26 грн.

Приписами ч.2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на вказану норму, порушення продавцем строку передання покупцеві попередньо оплачених товарів породжує на стороні покупця дві правомочності, одну із яких покупець може використати на свій розсуд: 1) пред`явити вимогу про передання оплаченого товару; 2) вимагати повернення суми попередньої оплати. Реалізація другої із названих правомочностей означає, що він конклюдентними діями відмовився від прийняття виконання. Відмову від прийняття виконання в такий спосіб у цьому випадку слід вважати такою, що ґрунтується на спеціальному положенні ч.2 ст.693 ЦК України і є правомірною.

Отже, визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Керуючись наведеним, позивач направив відповідачу претензію-вимогу від 30.09.2019р. №2 про відмову від усного договору поставки товарно-матеріальних цінностей та про повернення, протягом п`яти днів від дня отримання вказаної вимоги, суми попередньої оплати 1 112 584,26 грн., котра була перерахована Товариству з обмеженою відповідальністю "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" згідно платіжних доручень №613 від 17.05.2019р. на суму 70 000 грн., №651 від 11.06.2019р. на суму 44 000 грн., №668 від 01.07.2019р. на суму 20 000 грн., №676 від 08.07.2019р. на суму 59 832,43 грн., №687 від 12.07.2019р. на суму 25 000 грн., №693 від 16.07.2019р. на суму 353 220 грн., №716 від 25.07.2019р. на суму 169 000 грн., №717 від 26.07.2019р. на суму 42 640 грн., №722 від 31.07.2019р. на суму 99 268 грн., №737 від 07.08.2019р. на суму 29 124 грн., №753 від 14.08.2019р. на суму 200 499,83 грн.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ТОВ "Автоматизовані системи управління технологічними процесами" (на даний час ТОВ "Інформ-Технолоджіз Груп") поставило позивачу товарно-матеріальні цінності, або докази повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що відповідач не поставив позивачу товар та не повернув сплачену позивачем суму попередньої оплати, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 1 112 584,26 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 9 вказаної статті визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В даному випадку, враховуючи висновок суду про підставність позовних вимог, доведення даного спору до суду з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до п. 2 ч. 1, ч. 9 ст. 129 ГПК України за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Технолоджіз Груп" (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Боженка, будинок 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки" (місто Київ, вулиця М.Донця, будинок 6, офіс 102-Б, ) 1 112 584,26 грн. заборгованості та 16 688,76 грн. судового збору.

3. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 19.03.2021р.

Суддя В. А. Войціховський