ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3063/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Хоменко Я.І. на підставі довіреності;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Баско до Одеської митниці Держмитслужби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про стягнення 112 228,14 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Баско (далі по тексту ТОВ „Баско) звернулось до господарського суду із позовною заявою до Одеської митниці ДФС про стягнення шкоди, заподіяної протиправними діями та рішеннями, у розмірі 112 228,14 грн., яка складається із процентів у загальному розмірі 62 795,13 грн., трьох відсотків річних у загальному розмірі 11 979,62 грн., збитків від інфляції у розмірі 37 453,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом несвоєчасного повернення відповідачем надмірно сплачених митних платежів.

Ухвалою суду від 02.11.2020р. дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

20.11.2020р. до господарського суду від Одеської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву, по тексту якого останнім було наведено правове регулювання порядку повернення митних платежів з державного бюджету. При цьому, Одеською митницею Держмитслужби також було наголошено, що, в даному випадку, у розумінні ст. 625 ЦК України, у митниці відсутні будь-які грошові зобов`язання перед ТОВ „Баско, що, в свою чергу, свідчить про необґрунтованість заявленого позову.

Ухвалою суду від 03.02.2021р. підготовче засідання по даній справі було закрито із призначенням справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 17.02.2021р. судом було здійснено заміну відповідача з Одеської митниці ДФС його правонаступником Одеською митницею Держмитслужби.

15.03.2021р. до господарського суду від Одеської митниці Держмитслужби надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника відповідача у іншому судовому процесі.

З огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи надходження до суду від відповідача відзиву на позовну заяву, а також ненадання Одеською митницею Держмитслужби доказів на підтвердження неможливості участі у даному судовому процесі інших представників, господарським судом було відмовлено у задоволенні поданого відповідачем клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.09.2016р. ТОВ „Баско згідно митної декларації № 500060702/2016/011867 було заявлено до митного оформлення товари. В свою чергу, Одеською митницею ДФС щодо оформленої позивачем декларації було складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060702/2016/00231. Крім того, 06.09.2016р. Одеською митницею ДФС було прийнято рішення № 500060702/2016/000127/2 про коригування митної вартості товарів, поданих для декларування згідно декларації № 500060702/2016/011867 від 01.09.2016р.

07.09.2016р. ТОВ „Баско згідно митної декларації №500060702/2016/012153 було повторно заявлено до митного оформлення товари. При цьому, на підставі платіжного доручення №540 від 07.09.2016р. позивачем було доплачено митні платежі на суму 20 000,00 грн., на підставі платіжного доручення №542 від 07.09.2016р. позивачем було доплачено митні платежі на суму 4 500,00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2017р. по справі №815/5326/16 позовні вимоги ТОВ „Баско до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів були задоволені, визнано протиправними та скасовані рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060702/2016/000127/2 від 06.09.2016р., № 500060702/2016/000131/2 від 12.09.2016р.

08.06.2017р. ТОВ „Баско звернулось до Одеської митниці ДФС із листом, відповідно до якого позивач із посиланням на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2017р. по справі №815/5326/16 просив повернути надмірно сплачені кошти, врахувати кошти, що сплачувались як мито в погашення грошових зобов`язань в майбутні платежі. При цьому, з складеної позивачем довідки про розмір надмірно сплачених митних платежів від 01.06.2017р. вбачається, що за митною декларацією №500060702/2016/012153 ТОВ „Баско було сплачено понад необхідного розміру митні платежі на суму 19 909,46 грн.

Листом №2410/10/15-70-19-04 від 26.06.2017р. Одеською митницею ДФС у відповідь на лист ТОВ „Баско від 08.06.2017р. було повідомлено позивача про порядок повернення надмірно сплачених митних платежів із державного бюджету, встановлений відповідними нормативно- правовими актами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2018р. по справі №815/5159/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018р., позовні вимоги ТОВ „Баско до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, визнано протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновків про повернення ТОВ „Баско надмірно сплачених платежів за заявою від 08.06.2017р. у розмірі 49 807,57 грн. податку на додану вартість та 3211,20 грн. мита, та за заявою від 22.08.2017р. в розмірі 22555,43 грн. податку на додану вартість; зобов`язано Одеську митницю ДФС скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновок щодо повернення ТОВ „Баско надмірно сплачених платежів за заявою від 08.06.2017р. у розмірі 49807,57 грн. податку на додану вартість та 3211,20 грн. мита, та висновок щодо повернення ТОВ „Баско надмірно сплачених платежів за заявою від 22.08.2017р. в розмірі 22555,43 грн. податку на додану вартість.

Як вбачається з наданої ТОВ „Баско виписки по банківському рахунку, 03.08.2018р. на рахунок позивача було повернуто надмірно сплачені суми митних платежів у загальному розмірі 75 571,20 грн.

16.06.2017р. ТОВ „Баско згідно митної декларації № UA500030/2017/008535 було заявлено до митного оформлення товари. В свою чергу, Одеською митницею ДФС щодо оформленої позивачем декларації було складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500030/2017/00158. Крім того, 16.06.2017р. Одеською митницею ДФС було прийнято рішення № UA500030/2017/000019/2 про коригування митної вартості товарів поданих для декларування згідно декларації №500030/2017/00158 від 16.06.2017р.

19.06.2017р. ТОВ „Баско згідно митної декларації № UA500030/2017/008663 було повторно заявлено до митного оформлення товари. При цьому, на підставі платіжного доручення №16 від 19.06.2017р. позивачем було доплачено митні платежі на суму 133 000,00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2017р. по справі №815/3482/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017р. та постановою Верховного Суду від 21.08.2018р., позовні вимоги ТОВ „Баско до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500030/2017/000019/2 від 16.06.2017 року, визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.06.2017 року № UA500030/2017/00158.

16.08.2018р. ТОВ „Баско звернулось до Одеської митниці ДФС із заявою №1/1608, відповідно до якої позивач із посиланням на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2017р. по справі №815/3482/17 просив підготувати, підписати та передати відповідному органу Державної казначейської служби висновок щодо повернення ТОВ „Баско надмірно сплачених платежів на загальну суму 132 733,31 грн.

При цьому, з складеної позивачем довідки про розмір надмірно сплачених митних платежів від 16.08.2018р. вбачається, що за митною декларацією № UA500030/2017/008663 ТОВ „Баско було сплачено понад необхідного розміру митні платежі у загальному розмірі 132 742,31 грн.

Листом №4456/10/15-70-19-02 від 12.09.2018р. Одеською митницею ДФС у відповідь на заяву ТОВ „Баско від 16.08.2018р. було роз`яснено позивачу порядок повернення надмірно сплачених митних платежів із державного бюджету.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2018р. по справі №420/5158/18, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019р., позовні вимоги ТОВ „Баско до Одеської митниці ДФС про зобов`язання скласти та надати ГУ ДКСУ в Одеській області висновок про повернення суми надмірно сплачених платежів було задоволено, зобов`язано Одеську митницю ДФС скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновок за заявою ТОВ «Баско» від 16.08.2018р. щодо повернення ТОВ «Баско» суми надмірно сплачених платежів у розмірі 132733,31 грн.

Як вбачається з наданої ТОВ „Баско виписки по банківському рахунку 07.05.2019р. на рахунок позивача було повернуто надмірно сплачені суми митних платежів у загальному розмірі 132 733,31 грн.

04.07.2017р. ТОВ „Баско згідно митної декларації № UA500030/2017/009610 було заявлено до митного оформлення товари. В свою чергу, Одеською митницею ДФС щодо оформленої позивачем декларації було складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2017/00187. Крім того, 05.07.2017р. Одеською митницею ДФС було прийнято рішення № UA500030/2017/000025/2 про коригування митної вартості товарів, поданих для декларування згідно декларації № UA500030/2017/009610 від 04.07.2017р.

05.07.2017р. ТОВ „Баско згідно митної декларації № UA500030/2017/009683 було повторно заявлено до митного оформлення товари. При цьому, на підставі платіжного доручення №43 від 05.07.2017р. позивачем було доплачено митні платежі на суму 37 900,00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017р. по справі №815/4215/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018р. та постановою Верховного Суду від 12.12.2019р., позовні вимоги ТОВ „Баско до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500030/2017/00025/2 від 05.07.2017 року.

Листом №1532/10/15-70-16 від 02.04.2018р. Одеською митницею ДФС було повідомлено про відсутність підстав для коригування митної вартості товарів, задекларованих ТОВ „Баско згідно митної декларації № UA500030/2017/009683.

Листом №2089/10-15-70-61 від 05.05.2018р. Одеською митницею ДФС було повідомлено позивача, що рішення про коригування митної вартості товарів, поданих №UA500030/2017/00025/2 від 05.07.2017 року митницею не приймалось, а, отже, підстави для коригування митної вартості товарів за декларацією № UA500030/2017/009683 відсутні.

Листом №2116/10/15-70-19-02 від 07.05.2018р. Одеською митницею ДФС у відповідь на звернення ТОВ „Баско було повідомлено про відсутність підстав для вирішення питання про повернення надмірно сплачених коштів із посиланням на наявність описок у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017р. по справі №815/4215/17 щодо рішення, яке було скасовано судом та рішення, яке приймалось митницею.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020р. по справі №815/4215/17 заява ТОВ „Баско про виправлення описки була задоволена шляхом виправлення абзац 2 резолютивної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017р. у наступній редакції: визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА500030/2017/000025/2 від 05.07.2017р.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Одеської митниці ДФС, правонаступником якої виступає Одеська митниця Держмитслужби, позивачем було наголошено, що відповідачем регулярно приймаються рішення про відмову у митному оформленні товарів та рішення про необхідність коригування митної вартості товарів, що, в свою чергу, змушує позивача, з метою уникнення затримки товарів на митниці, сплачувати додаткові митні платежі та, в подальшому, оскаржувати у судовому порядку прийняті митницею рішення. Таким чином, відповідач протягом значного періоду часу безпідставно користується грошовими коштами ТОВ „Баско, а, отже, - зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну протиправними діями та рішеннями. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви під шкодою ТОВ „Баско має на увазі проценти за користування грошовими коштами, три відсотки річних та збитки від інфляції.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що ТОВ „Баско тричі заявлялись до митного оформлення товари. Проте, Одеською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060702/2016/000127/2 від 06.09.2016р., № UA500030/2017/000019/2 від 16.06.2017р., №UА500030/2017/000025/2 від 05.07.2017р., що стало підставою для доплати позивачем митних платежів. В подальшому, прийняті Одеською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів були визнані протиправними та скасовані у судовому порядку. При цьому, незважаючи на скасування рішень про коригування митної вартості товарів надмірно сплачені позивачем митні платежі за двома деклараціями були повернуті відповідачем після повторного звернення ТОВ „Баско до суду, докази на підтвердження повернення надмірно сплачених митних платежів за останньою із митних декларацій в матеріалах справи взагалі відсутні.

З викладених обставин господарський суд погоджується із доводами ТОВ „Баско про безпідставне користування відповідачем грошовими коштами позивача, що, фактично, мало наслідком їх знецінення внаслідок інфляційних процесів.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019р. по справі №646/14523/15-ц дійшла висновку, що ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку про наявність у ТОВ „Баско права вимагати від Одеської митниці Держмитслужби відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації в результаті безпідставного прийняття відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів.

Як вбачається з розрахунку трьох відсотків річних та збитків від інфляції, наведеного ТОВ „Баско по тексту позовної заяви, останнім було нараховано три відсотки річних та збитки від інфляції на суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 19 909,46 грн. протягом періоду з 07.09.2016р. по 03.08.2018р.; на суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 132 742,31 грн. протягом періоду з 19.06.2017р. по 07.05.2019р.; на суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 37 897,62 грн. протягом періоду з 06.07.2017р. по 10.06.2020р. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних та збитків від інфляції, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ „Баско до Одеської митниці Держмитслужби у названій частині шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних у загальному розмірі 11 979,62 грн. та збитків від інфляції у розмірі 37 453,38 грн.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ „Баско позовних вимог про стягнення процентів у загальному розмірі 62 795,13 грн., господарський суд виходить з наступного.

Як вбачається з позовної заяви в обґрунтування наявності підстав для стягнення процентів ТОВ „Баско посилається на приписи ст. 536 ЦК України. При цьому, з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку процентів вбачається, що ТОВ „Баско було нараховано відповідачу до сплати пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Підсумовуючи вищенаведені положення чинного законодавства господарський суд доходить висновку, що проценти та пеня можуть нараховуватись кредитором лише у випадку, якщо право на їх нарахування передбачено договором або встановлено законом чи іншим актом цивільного законодавства.

Проте, враховуючи відсутність між сторонами договірних правовідносин, якими може визначатися відповідальність сторін у вигляді нарахування процентів, а також відсутність акту цивільного законодавства, який передбачає право на стягнення процентів або пені в даному випадку, господарський суд доходить висновку про правомірність відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ „Баско до Одеської митниці Держмитслужби в частині стягнення процентів у загальному розмірі 62795,13 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених ТОВ „Баско до Одеської митниці Держмитслужби позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача збитків від інфляції у розмірі 37 453,38 грн., трьох відсотків річних у розмірі 11 979,62 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Господарський суд зауважує, що ТОВ „Баско у поданій до суду позовній заяві було повідомлено, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається із судового збору та витрат на правову допомогу, розмір яких складає 12 000,00 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження отримання правової допомоги позивачем було надано суду угоду про надання правової допомоги №2 від 01.12.2017р., додаткову угоду №4 від 08.01.2020р., рахунки фактури та платіжні доручення на загальну суму 12.200,00 грн., обґрунтований розрахунок витрат.

Слід зазначити, що до розрахунку витрат на правову допомогу позивачем було включено 1100,00 грн. за участь представника у судовому засіданні, яке було призначено судом на 13.01.2021р. При цьому, грошові кошти були сплачені на рахунок адвоката згідно платіжного доручення №3787 від 04.02.2021р., а, отже, позивач мав можливість перевірити факт надання йому правової допомоги та фактичної участі представника у судовому засіданні. Проте, судове засідання, призначене на 13.01.2021р., не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на самоізоляції. З викладених обставин, господарський суд доходить висновку про відсутність підстав для розподілу між сторонами витрат на правову допомогу у розмірі 1100,00 грн., які були сплачені 04.02.2021р., оскільки фактично правова допомога не могла бути надана позивачу. Таким чином, розподілу між сторонами підлягають лише витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 11100,00 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки вимогами ст. 129 ГПК України передбачено необхідність розподілу інших судових витрат, тобто і витрат на правову допомогу, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, господарський суд враховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ „Баско вважає за необхідне та правомірне покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 4889,20 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби /65078, м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, буд. 21 А; ідентифікаційний код 43333459/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Баско /65029, Одеська обл., місто Одеса, вул. Новосельського, буд. 40; ідентифікаційний код 20971740/ три відсотки річних у розмірі 11 979,62 грн. /одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять грн. 62 коп./, збитки від інфляції у розмірі 37 453,38 грн. /тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят три грн. 38 коп./, судовий збір у розмірі 925,87 грн. /дев`ятсот двадцять п`ять грн. 87 коп./, витрати на правову допомогу у розмірі 4 889,20 грн. /чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять грн. 40 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 березня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна