ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

24.03.2021м. ДніпроСправа № 904/1230/21

За заявою: Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни, м. Дніпро

про забезпечення позову

у справі

за позовом відповідача-1: Комунального підприємства "Міськавтопарк", м. Дніпро

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Сологуб Олега Олександровича, м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець Гальченко Ігор Олександрович, м. Дніпро

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та визнання недійсним договір № 538ОП від 26.04.2019

Суддя Мельниченко І.Ф.

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ноздрюхіна Людмила Іванівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності об`єктом нерухомого майна (автостоянка), розташованого за адресою: 49130, м. Дніпро, пр. Миру, 23б, шляхом: виселення Комунального підприємства "Міськавтопарк" та Фізичної особи-підприємця Гальченко Ігоря Олександровича з незаконно займаної автостоянки, яка на праві власності належить Ноздрюхіній Людмилі Іванівні, надавши безперешкодний доступ позивачу до вказаного об`єкту нерухомого майна та земельної ділянки (кадастровий номер :04:186:0277).

Визнати недійсним договір № 538 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 26.04.2019, укладеного між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" та Фізичною особою-підприємцем Гальченко Ігорем Олександровичем, з моменту його укладання.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 26.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.03.2021.

22.03.2021 позивачем подано клопотання про заміну Фізичної особи-підприємця Гальченко Ігоря Олександровича (відповідача-2) на Фізичну особу-підприємця Сологуба Олега Олександровича.

Вказане клопотання мотивоване тим, що після відкриття провадження у справі № 904/1230/21 відповідачі 1, 2 та треті особи 1,2 з метою невиконання в майбутньому рішення суду в разі задоволення позову в повному обсязі, вчинили неправомірні дії направленні на розірвання договору з Фізичною особою-підприємцем Гальченко Ігорем Олександровичем та вчинили неправомірні дії направленні на укладання договору з Фізичною особою-підприємцем Сологуб Олегом Олександровичем.

Крім того, позивачем подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичну особу-підприємця Гальченко Ігоря Олександровича.

Ухвалою суду від 24.03.2021 вказані клопотання позивача задоволено, замінено відповідача-2 у справі № 904/1230/21 Фізичну особу-підприємця Гальченко Ігоря Олександровича на Фізичну особу-підприємця Сологуба Олега Олександровича, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичну особу-підприємця Гальченко Ігоря Олександровича.

До суду 22.03.2021 позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству "Міськавтопарк" (), Фізичній особі-підприємцю Сологуб Олегу Олександровичу (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), вчиняти дії направлені на відчуження, передачу в користування, реконструкцію або інші будь-які дії пов`язані зі зміною користувача, об`єкту нерухомості (автостоянка), в цілому або його частини, що складається з: літера А 1 будівля автостоянки, шлакоблок, загальна площа 8,3 квадратних метрів; літера Б кіоск, 5,8 квадратних метрів, метал; літера В туалет 1,4 квадратних метрів, метал; літера Г кіоск, 11,0 квадратних метрів, метал; № 1,2 огорожі, (156,5 метрів, 169,7 метрів); № 3,4,6 ворота, (13,6 метрів, 6,6 метрів, 12,5 метрів); № 5 хвіртка; мостіння № І асфальт 2524,0 квадратних метрів, № ІІ бетон 3,0 квадратних метрів; земельної ділянки кадастровий номер: :04:186:0277 (попередній кадастровий номер: :04:186:0271), розташованого за адресою: 49130, м. Дніпро, просп. Миру, 23б, який належить позивачу на праві власності.

Вказана заява мотивована тим, що після відкриття провадження у справі № 904/1230/21 відповідачі 1, 2 та треті особи 1,2 з метою невиконання в майбутньому рішення суду в разі задоволення позову в повному обсязі, вчинили неправомірні дії направленні на розірвання договору з Фізичною особою-підприємцем Гальченко Ігорем Олександровичем та вчинили неправомірні дії направленні на укладання договору з Фізичною особою-підприємцем Сологуб Олегом Олександровичем.

З наданих доказів позивачем до позовної заяви вбачається, що дії відповідачів та третіх осіб, ФОП Степанов І.В. є несумлінними, що підтверджується в повному обсязі під час розгляду господарським судом справ № 904/8006/17 та № 904/3141/18.

Позивач зазначає, що зловживаючи своїми правами відповідачі та треті особи, ФОП Сологуб О.О. можуть приховати майно, подати (шляхом відчуження третім особам за договорами, з тендерів, аукціонів, торгів, електронних майданчиків та Єдиної системи електронних торгів публічних закупівель ПроЗорро та інше), знищити чи знецінити його, різними шляхами, а саме: провести реконструкцію (із знесенням частини або в цілому майна), переобладнання (частини або в цілому), в четверте змінити адресу, у третє передати третім особам в користування, володіння, управління все майно або йог частину, внаслідок чого судовий захист прав та законних інтересів позивача може виявитися неефективним, а прийняте на користь останнього рішення суду може залишитися без виконання.

Враховуючи характер та предмет спірних правовідносин, протиправність дій відповідачів та третьої особи щодо подальшого незаконного розпорядження та використання спірного об`єкту нерухомості після подання вищевказаної позовної заяви, позивач вважає, що є усі підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, господарський суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997 пункт 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" п Італії (Immobiliare Saffi v. Italy), [GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Суд зауважує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Суд також зауважує, що для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Після системного аналізу вказаних обставин та доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку наявності обґрунтованої загрози істотного ускладнення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

В той же час, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

В статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Проаналізувавши доводи заявника, з урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вжиття заявлених позивачем по даній справі заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав позивача та виконанню рішення по даній справі у разі задоволення позовних вимог. Тоді як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходу із заявленою позивачем вимогою. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

Частинами 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд дійшов висновку, що спосіб забезпечення позову, який просить позивач, відповідає заходам забезпечення позову, встановленим у статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, предмету позову, принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, не порушують права та законні інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З метою вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника, недопущення вчинення незаконних дій з майном, яке є предметом позову, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму поновлення порушених прав та інтересів, суд вважає за можливе задовольнити заяву Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни про забезпечення позову повністю.

Керуючись ст.ст. 42, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни про забезпечення позову - задовольнити.

З метою забезпечення позову до набрання рішенням законної сили заборонити Комунальному підприємству "Міськавтопарк" (), Фізичній особі-підприємцю Сологуб Олегу Олександровичу (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), вчиняти дії направлені на відчуження, передачу в користування, реконструкцію або інші будь-які дії пов`язані зі зміною користувача, об`єкту нерухомості (автостоянка), в цілому або його частини, що складається з: літера А 1 будівля автостоянки, шлакоблок, загальна площа 8,3 квадратних метрів; літера Б кіоск, 5,8 квадратних метрів, метал; літера В туалет 1,4 квадратних метрів, метал; літера Г кіоск, 11,0 квадратних метрів, метал; № 1,2 огорожі, (156,5 метрів, 169,7 метрів); № 3,4,6 ворота, (13,6 метрів, 6,6 метрів, 12,5 метрів); № 5 хвіртка; мостіння № І асфальт 2524,0 квадратних метрів, № ІІ бетон 3,0 квадратних метрів; земельної ділянки кадастровий номер: :04:186:0277 (попередній кадастровий номер: :04:186:0271), розташованого за адресою: 49130, м. Дніпро, просп. Миру, 23б, який належить позивачу на праві власності.

Стягувач: Фізична особа-підприємець Ноздрюхіна Людмила Іванівна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Боржник-1: Комунальне підприємство "Міськавтопарк" (49000, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 18, поверх 2, ідентифікаційний код 23357437).

Боржник-2: Фізична особа-підприємець Сологуб Олег Олександрович ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили 24.03.2021.

Ухвала дійсна до пред`явлення до 25.03.2024.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.Ф. Мельниченко