Справа № 909/197/21
УХВАЛА

22.03.2021 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О.В.

розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_1 від 13.03.2021 (вх. №3870/21 від 15.03.2021)

АДРЕСА_1

ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи

ВСТАНОВИВ: фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою від 13.03.2021 (вх.№3870/21 від 15.03.2021) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано:

- заяву арбітражного керуючого Рудика І.М. на участь у справі про банкрутство боржника - фізичної особи № БФ-03/21 від 02.03.2020 (вх.3872/21), до якої приєднано: копію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1610 від 23.07.2013 та копію договору № 03/1510/ПВ/21 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, яку може бути завдано у зв"язку з виконанням його обов"язків від 09.02.2020 та квитанцію № ПН160 від 09.02.2021 про сплату страхового внеску;

- клопотання б/н від 12.03.20221 (вх.№3873/21) про розподіл між кредиторами зобов"язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов"язаних з виконанням повноважень розпорядження майном боржника;

- клопотання б/н від 12.03.2021 (вх.№3762/21) про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого;

- клопотання б/н від 12.03.2021 (вх.№3874/21) про витребування у 75 діючих банках відомостей про всі наявні рахунки боржника у тому числі депозитні, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (стаття 113 КУзПБ).

Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 КУзПБ.

За приписами ст.115 КУзПБ, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2021 становить 6000 грн. Відповідно 30 мінімальних заробітних плат становить 180000 грн.

Заявник зазначає, що загальна сума заборгованості перед кредиторами становить 159106 грн 20 коп.

Згідно приєднаної до матеріалів справи виписки із сайту українського бюро кредитних історій вбачається, що вказана заборгованість перед банками є поточною, а не простроченою; інформація щодо виконавчих проваджень відсутня.

Належних доказів в підтвердження наявної заборгованості, як то кредитні договори з графіками погашення заборгованості, рішення судів, постанови про відкриття виконавчих проваджень заявник суду не надала, у зв"язку з чим у суду відсутня можливість з"ясувати чи боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; чи ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; чи існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

В частині першій статті 116 КУзПБ передбачено, що заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у частині другій статті 115 КУзПБ.

Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати положенням Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини третьої статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:

1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;

5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;

6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

9) копія трудової книжки (за наявності);

10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;

14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

В пункті 3 частини першої статті 12 КУзПБ передбачено право арбітражного керуючого отримувати винагороду в розмірі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої та другої статті 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Як встановлено судом, з урахуванням встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць з 01.01.2021, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 34050 грн.

Заявником - фізичною особою ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів авансування винагороди арбітражному керуючому.

Разом з тим, у заяві ОСОБА_1 зазначила про неможливість сплатити авансування винагороди арбітражному керуючому, пославшись на відсутність грошових коштів, що не може бути перешкодою для доступу до судових процедур банкрутства. У зв`язку з наведеним просила вирішити клопотання про розподіл між кредиторами зобов"язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов"язаних з виконанням повноважень розпорядження майном боржника та клопотання про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Виходячи з системного аналізу правових норм КУзПБ, обов`язок боржника авансувати винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою статтею 116 зазначеного Кодексу.

При цьому, ані названий Кодекс, ані інші чинні норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому, що не спростовано скаржником.

Також, ст. 116 КУзПБ не містить альтернативного положення про можливість розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень у справі, а також створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Доводи заявниці про застосування до вимог про авансування винагороди керуючому реструктуризацією аналогії права щодо вимог сплати судового збору є помиловими, оскільки авансування винагороди керуючому реструктуризацією та сплата судового збору мають різну правову природу, регулюються різними нормативно-правовими актами, мають різну сферу застосування та кінцеву мету (висновок у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 19.11.2020 у справі № 910/726/20).

Обов`язок заявника при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, авансувати на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень врегульований положеннями Кодексу України з процедур банкрутства та до такого обов`язку не підлягають застосуванню положення Закону України "Про судовий збір" щодо звільнення заявника від авансування (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20).

Суд вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_1 на розподілення авансування винагороди керуючому реструктуризацією між кредиторами, оскільки норми статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства не містять положення про можливість здійснити розподіл між кредиторами зобов`язань по сплаті коштів на відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень у справі.

Суд у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право кредиторів створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а в ст. 114 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не здійснити авансування винагороди арбітражному керуючому.

До повноважень суду не входить створення фонду кредиторів для авансування грошової винагороди, суд тільки затверджує ухвалою рішення комітету кредиторів про порядок формування фонду та порядок використання його коштів. При цьому, суд звертає увагу заявника, що комітет кредиторів створюється на зборах кредиторів, які проводяться за наслідками попереднього засідання у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для звільнення боржника від здійснення авансування винагороди арбітражного керуючого, з покладенням такого обов`язку на кредиторів на стадії прийняття до розгляду заяви про неплатоспроможність, відповідно у задоволенні клопотання б/н від 12.03.20221 (вх.№3873/21) про розподіл між кредиторами зобов"язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов"язаних з виконанням повноважень розпорядження майном боржника та клопотання б/н від 12.03.2021 (вх.№3762/21) про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого належить відмовити.

Також, в порушення вимог ст.116 КУзПБ заявником до заяви не додано:

- документів, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

- відомостей про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

При цьому, у задоволенні клопотання заявника б/н від 12.03.2021 (вх.№3874/21) про витребування у 75 діючих банках відомостей про всі наявні рахунки боржника, у тому числі депозитні, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках належить відмовити, оскільки посилання заявника на неможливість отримати такі докази самостійно не підтверджено матеріалами справи, що суперечить ст.81 ГПК України, а крім того, є помилковими, оскільки згідно з ч.1 ст.1076 Цивільного Кодексу України відомості про операції та рахунки надаються самим клієнтам або їхнім представникам, а відтак ОСОБА_1 самостійно вправі отримати відомості про всі наявні рахунки, відкриті на її ім"я в банках та інших фінансово-кредитних установах та зобов"язана надати ці відомості суду на виконання вимог ст.116 КУзПБ. А вже в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, яка згідно зі ст.119 КУзПБ постановляється за наслідками підготовчого засідання, суд зобов"язує банки надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про залишок коштів на рахунках боржника.

Суд звертає увагу на обов`язок заявника (боржника) дотримуватись чітких процесуальних вимог закону та прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо питання тлумачення і застосування п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права звернення до суду.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений процесуальним законом, зокрема, щодо додержання чітких вимог до змісту заяви про відкриття провадження щодо неплатоспроможності та документів, що додаються до неї, чого заявником (боржником) зроблено не було.

Відповідно до частини третьої статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про залишення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство без руху та встановлення десятиденного строку, з дня одержання заявником цієї ухвали, на усунення виявлених судом недоліків.

Разом із цим суд зазначає, що після усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу (ч. 3 ст. 174 ГПК України).

Водночас, якщо боржник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою (ч. 4 ГПК України).

Керуючись ст. 2, 9, 30, 37, 115-117 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 4, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання б/н від 12.03.20221 (вх.№3873/21) про розподіл між кредиторами зобов"язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов"язаних з виконанням повноважень розпорядження майном боржника відмовити.

В задоволенні клопотання б/н від 12.03.2021 (вх.№3762/21) про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого відмовити.

В задоволенні клопотання б/н від 12.03.2021 (вх.№3874/21) про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника у тому числі депозитні, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках відмовити.

Заяву фізичної особи ОСОБА_1 від 13.03.2021 (вх. № 3870/21 від 15.03.2021) залишити без руху.

Встановити заявнику строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Встановити заявнику спосіб усунення недоліків заяви шляхом надання до суду:

- належних доказів в підтвердження наявної простроченої заборгованості (кредитні договори з графіками погашення заборгованості, рішення судів, постанови про відкриття виконавчих проваджень, тощо);

- документів, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

- відомостей про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- доказів авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень (34 050 грн 00 коп.).

Попередити заявника про те, що не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, згідно ст. 37, 38 Кодексу України з процедур банкрутства, має наслідком повернення її заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 22.03.2021

Суддя О. В. Рочняк