ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021р. Справа № 904/5943/19

За позовом: Фізичної особи-підприємця Хлебас Марини Вікторівни, м. Дніпро

До: Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 214», м. Дніпро

Про: стягнення 96 000, 00 грн.

та

За зустрічним позовом: Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 214», м. Дніпро

До: Фізичної особи-підприємця Хлебас Марини Вікторівни, м. Дніпро

Про: визнання недійсним пункту договору

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від ФОП Хлебас М.В.: Воронін В.В. (адвокат);

Від ОК «ЖБК №214»: не заявився

СУТЬ СПОРУ:

ФОП Хлебас М.В. (позивач) звернулася з позовом до ОК «ЖБК № 214» (відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 96 000 грн. за дострокове розірвання договору № 38 від 30.06.17р. на повне технічне обслуговування ліфтів. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.20р. (суддя Ніколенко М.О.) відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Постановою ЦАГС від 13.05.20р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.20р. у справі №904/5943/19 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено; стягнуто з ОК «ЖБК № 214» на користь ФОП Хлебас М.В. штраф у розмірі 96 000,00 грн.; 1921, 00 грн. - судового збору за розгляд позовної заяви та 2 881, 50 грн. - судового збору за розгляд апеляційної скарги. 18.05.20р. на виконання постанови ЦАГС господарським судом Дніпропетровської області було видано відповідний наказ. Постановою Верховного Суду від 24.11.20р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.20р. та постанову ЦАГС від 13.05.20р. у справі №904/5943/19 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

22.12.20р. матеріали справи надійшли на адресу господарського суду Дніпропетровської області та в той же день системою автоматичного розподілу справу №904/5943/19 передано на розгляд судді Васильєву О.Ю. Ухвалою від 24.12.20р. справу №904/193/20 було прийнято до свого провадження суддею Васильєвим О.Ю. та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

30.12.20р. ОК «ЖБК № 214» подано зустрічний позов до ФОП Хлебас М.В. про визнання недійсним пункту 6.4. підрядного договору №38 на повне технічне обслуговування ліфтів від 30.06.17р., укладеного між сторонами, в редакції позивача. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на не погодження ОК «ЖБК № 214» п.6.4. спірного договору (в редакції позивача) та на невідповідність умов цього пункту договору нормам чинного законодавства України. Ухвалою суду від 13.01.21р. зустрічну позовну заяву прийнято судом для спільного розгляду з первісним. Ухвалою суду від 13.01.21р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 26.01.21р.

09.02.21р. на адресу суду від ФОП Хлебас М.В. надійшов відзив на зустрічний позов, в якому той проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував, стверджуючи (поміж-іншим), що укладаючи підрядний договір №38 на повне технічне обслуговування ліфтів від 30.06.17р., сторонами у п.6.4. договору було фактично погоджено договірну санкцію у твердій сумі за порушення ОК «ЖБК № 214» взятого на себе зобов`язання про доручення ФОП Хлебас М.В. організації та виконання робіт по повному технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах замовника на певний строк. Отже , підписуючи редакцію договору ОК «ЖБК № 214» фактично погодився з передбаченими ним умовами. 31.08.17р. роботи за договором були виконанні та прийнятті без зауважень.

05.03.20р. на адресу суду від ФОП Хлебас М.В. надійшло клопотання про застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог. Заява обґрунтована посиланням на те, що ОК «ЖБК №214» був обізнаний про наявність спірного пункту договору з часу його підписання, а саме 30.06.2017р., отже строк загальний строк позовної давності до спірних правовідносин закінчився 30.06.20р., а із зустрічним позовом ОК «ЖБК №214» звернувся лише 30.12.20р. тобто з пропуском строку позовної давності.

18.03.21р. до канцелярії суду надійшли заперечення ОК «ЖБК №214» щодо заяви позивача про застосування строків позовної давності, обґрунтовані наступним: 30.06.17р. між сторонами по цій справі було укладено підрядний договір №38 на повне технічне обслуговування ліфтів (екземпляр якого доданий ОК «ЖБК №214» до зустрічного позову). Цей договір був укладений між сторонами, як попередній договір (чорновий варіант), в якій сторони вносили зміни та правки. Одночасно в цьому договорі була погоджена інша редакція п.6.4. договору, згідно якої були відсутні будь-які умови про штрафні санкції за одностороннє розірвання договору. Отже, ОК «ЖБК №214» вважало, що господарські відносити між сторонами здійснюються за цим договором. В той же час, керуючись нормами чинного законодавства України (у зв`язку з неналежним виконанням ФОП Хлебас М.В. своїх зобов`язань за договором) ОК «ЖБК №214» звернулося до ФОП Хлебас М.В. з листом (пропозицією) про розірвання цього договору. У відповідь на цю пропозицію ФОП Хлебас М.В. вимагала сплати штрафу в розмірі 96 000 грн. на підставі п. 6.4. договору . Цей лист було отримано ОК «ЖБК №214» 01.08.18р. Враховуючи вищезазначене, відповідач наголошує, що саме 01.08.18р. йому стало відомо про наявність умов щодо стягнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору, які були зазначені в п. 6.4. договору (в редакції ФОП Хлебас М.В.); та саме з цього моменту починається перебіг строку позовної давності, який закінчується 01.08.21р. ОК «ЖБК №214» звернулося з зустрічним позовом до суду 30.12.20р.- тобто в межах строку позовної давності.

18.03.21р. до канцелярії суду від ОК «ЖБК №214» надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу підрядного договору №38 на повне технічне обслуговування ліфтів від 30.06.17р. (укладеного між сторонами), разом з додатками №1 та №2 до нього. В цій заяві відповідач просив суд в разі встановлення обставин пропуску ОК «ЖБК №214» строків позовної давності на звернення із зустрічною позовною заявою по цій справі визнати поважними причини пропущення позовної давності та поновити порушене право ОК «ЖБК №214» з підстав, зазначених у раніше поданих запереченнях на заяву (клопотання) позивача за первісним позовом про застосування строків позовної давності до позовних вимог за зустрічним позовом від 17.03.21р.

Під час судових засідань по справі представник ФОП Хлебас М.В. наполягав на тому , що правовідносини сторін відбувалися за підрядним договором, примірник якого було залучено до справи ФОП Хлебас М.В. ; пояснити наявність іншої редакції підрядного договору (наданого ОК «ЖБК №214») представник ФОП Хлебас М.В. не зміг .

По справі було оголошено перерву з 26.01.21р. по 04.02.21р.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України (435-15), Земельним кодексом України (2768-14), Сімейним кодексом України (2947-14), Законом України від 12 травня 1991 року N 1023-XII (1023-12) «Про захист прав споживачів», Законом України від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV (161-14) «Про оренду землі» та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як правило, письмова угода укладається шляхом складання документа, що визначає її зміст, і підписується безпосередньо особою, від імені якої вона укладена або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для укладення угод органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють в межах повноважень, наданих законом, іншим правовим актом або установчими документами. Підписання особою (органом юридичної особи) угоди без відповідних повноважень, а також з порушенням наданих їй повноважень може згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу бути підставою для визнання укладеної угоди недійсною як такої, що не відповідає вимогам закону. Вирішуючи відповідні спори, господарські суди повинні враховувати таке. Письмова угода може бути укладена від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов`язки керівника підприємства, установи чи організації, під час укладення угод діє у межах своєї компетенції без довіреності. Угода, укладена представником юридичної особи або керівником її відособленого підрозділу без належних повноважень на її укладення або з перевищенням цих повноважень, повинна бути визнана недійсною як така, що не відповідає вимогам закону.

Згідно вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

За своєю правовою природою підрядний договір №38 на повне технічне обслуговування ліфтів від 30.06.17р. ( укладений між сторонами), містить елементи як договору підряду так і договору про надання послуг.

У відповідності до приписів ст. 837 Цивільного кодексу України : за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до приписів ч.4. ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно приписів ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до приписів ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Примірники підрядного договору №38 на повне технічне обслуговування ліфтів від 30.06.17р. (надані позивачем та відповідачем) різняться наявністю в примірнику договору, наданого ФОП Хлебас М.П., умов щодо сплати замовником на користь підрядника штрафу в розмірі вартості робіт за тридцять шість місяців, зазначеної в п. 2.1 договору, за вирахуванням фактично оплачених по договору робіт; у разі дострокового припинення договору з вини замовника або розірвання договору в односторонньому порядку за ініціативою замовника (т.1, а.с.11-12) В той же час, в примірнику цього договору, наданого ОК «ЖБК №214», такі умови відсутні ( т.2, а.с.76 )

З матеріалів справи вбачається, що листом № 67 від 16.07.18р. ОК ЖБК №214 звернувся до ФОП Хлебас М.В. з пропозицією про розірвання договору (т.1, а.с.31) У відповідь на цю пропозицію, викладену у листі № 6 від 31.07.18р. ФОП Хлебас М.В. вимагала від ОК ЖБК №214 сплатити штраф у розмірі 96 000 грн. на підставі п. 6.4 договору за дострокове розірвання договору (т.1, а.с.32-33) Відповіді на вказаний лист ОК «ЖБК №214» не надало, штраф не сплатило, що і стало підставою для звернення ФОП Хлебас М.В. до суду з первісним позовом.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів суд дійшов до висновку про те, що під час укладання вищенаведеного підрядного договору №38 на повне технічне обслуговування ліфтів від 30.06.17р. сторонами в належній формі не було досягнуто згоди щодо умов про застосування штрафних санкцій за дострокове одностороннє розірвання цього договору (оскільки ця умова наявна в редакції договору, наданого ФОП Хлебас М.В., і відсутня в редакції договору ,наданого ОК «ЖБК №214»). Враховуючи вищевикладене, посилання ФОП Хлебас М.В. в обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення штрафних санкцій на цей пункт договору є безпідставним; а тому позовні вимоги ФОП Хлебас М.В. про стягнення штрафу за одностороннє розірвання договору ОК «ЖБК №214» задоволенню не підлягають.

Одночасно з цих же підстав, не підлягають задоволенню і зустрічні позовні вимоги ОК «ЖБК №214» про визнання недійсним пункту 6.4. підрядного договору №38 на повне технічне обслуговування ліфтів від 30.06.17р., оскільки суд дійшов до висновку про неузгодженість цього пункту сторонами під час укладання договору.

Стосовно заяви ФОП Хлебас М.В. про застосування позовної давності до зустрічних вимог ОК «ЖБК №214»: згідно дл приписів п.2.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.13р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»: за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ФОП Хлебас М.В. про застосування до спірних відносин позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісних позовних вимог ФОП Хлебас М.В. - відмовити у повному обсязі, судові витрати по справі покласти на позивача за первісним позовом.

2. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОК «ЖБК №214» відмовити у повному обсязі, судові витрати по справі покласти на позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 24.03.2021р.

Суддя О.Ю.Васильєв