ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.03.2021м. ДніпроСправа № 904/6729/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМІНТЕРН - АГРО" з грошовими вимогами в загальній сумі 10 030 823,06 грн

до боржника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, )

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Карпенко К.С.

Представники:

від заявника: Волова О.В. довіреність №08/01-19-1 від 08.01.2019

від боржника: Сидоренко Р.В. довіреність б/н від 25.03.2020

від кредитора ТОВ "Приват-Агро-Альянс": Целік В.В. довіреність б/н від 10.03.2021

від кредитора ТОВ "ПЛЕМІННИЙ ЗАВОД ІМЕНІ ПОСМІТНОГО": Целік В.В. довіреність б/н від 10.03.2021

від кредитора ПрАТ "НАСІННЕВЕ": Целік В.В. Ордер Серія ДП №2420/006 від 16.03.2021

від кредитора ТОВ "Лада Фінанс": Таламанчук О.С. Ордер Серія ДП №1135/00032 від 28.12.2020

від кредитора ТОВ "ПРИВАТОФИС": Таламанчук О.С. довіреність б/н від 13.11.2020

від кредитора ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-ЛЬВІВ": Таламанчук О.С. довіреність б/н від 01.12.2020

від кредитора АТ КБ "ПриватБанк": Іванова С.О. довіреність №4470-К-Н-О від 08.10.2020

від кредитора ТОВ "Братське- Агро": Тур Є.А. Ордер Серія АЕ №1054357 від 03.02.2021

від ТОВ "ЗАХІД-АГРО-ЛЬВІВ": Тур Є.А. Ордер Серія АЕ №1054361 від 03.02.2021

від ТОВ "Розквітне-Агро": Тур Є.А. Ордер серія АЕ №1058090 від 03.02.2021

від ТОВ "Цукорпром": Демченко С.В. ордер серія АЕ №1057321 від 21.02.2021

від ТОВ з ІІ "Новофарм": Демченко С.В. довіреність б/н від 07.12.2020

від кредитора ТОВ "Колодязнянське": Демченко С.В. довіреність б/н від 01.12.2020

від кредитора ТОВ "Логістік Х": Волова О.В. Ордер серія АЕ №1058030 від 26.02.2021

арбітражний керуючий: Чичва О.С., посвідчення №448 від 19.03.2013

від арбітражного керуючого: Попов Д.О. довіреність б/н від 01.01.2020

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ).

Ухвалою суду від 21.12.2020 прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" про відкриття провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ) до розгляду в підготовчому засіданні, яке відбудеться 04.01.2021 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 26.01.2021 відкрито провадження за заявою Приватного акціонерне товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" у справі №904/6729/20 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ). Визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" в сумі 21 020,00 грн (судовий збір), 45 000,00 грн (авансування винагороди арбітражному керуючому -1 черга задоволення, 45 193 363,79 грн (основний борг) - 4 черга задоволення вимог кредиторів. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію) згідно ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 15.07.2021. Призначено розпорядником майна боржника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, )- Чичву Олега Сергійовича (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,42Ц, офіс 83), який діє на підставі свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №448 від 19.03.2013. Призначено попереднє засідання суду на 16.03.2021 о 11:30

На виконання ухвали суду від 26.01.2021, господарський суд 27.01.2021 опублікував оголошення на веб-сайті Судової влади України в мережі Інтернет за №65816 від 27.01.2021 про відкриття провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ).

22.02.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМІНТЕРН - АГРО" подана заява вих.№19/02-21 від 19.02.2021 про визнання грошових вимог до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ) в загальній сумі 10 030 823,06 грн, з яких: 1 172 217,47 грн - основний борг, 125 059,88 грн - інфляційне збільшення, 8 729 005,71 грн - проценти річних, 4 540,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами.

Ухвалою суду від 24.02.2021 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМІНТЕРН - АГРО" з грошовими вимогами до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ) в загальній сумі 10 030 823,06 грн, з яких: 1 172 217,47 грн - основний борг, 125 059,88 грн - інфляційне збільшення, 8 729 005,71 грн - проценти річних, 4 540,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами в попередньому засіданні на 16.03.2021 о 11:30 год.

В попереднє засідання з`явились представники кредиторів, боржника та розпорядник майна.

В матеріалах справи міститься повідомлення вих.№02-26/041 від 09.03.2021 розпорядника майна Чичви О.С. та боржника вих. №15-03/006 від 15.03.2021 про розгляд грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМІНТЕРН - АГРО", в яких розпорядник майна та боржник визнали грошові вимоги в повному обсязі.

Представник АТ КБ " ПриватБанк" заперечує проти визнання грошових вимог в сумі 8 729 005,71 грн- 360 % річних, просив суд застосувати висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Представники кредиторів Волова О.В., Демченко С.В. заперечили щодо наявності підстав для застосування вищевказаних правових висновків, надали усні пояснення, а саме, зазначили, що представником Банку не обґрунтовано підстави для зменшення відсотків, не проаналізовано ступінь виконання боржником основного зобов`язання, не досліджено майновий стан сторін зобов`язання. Крім того, представники Волова О.В. та Демченко С.В. наголошували на тому, що зменшення належних до сплати санкцій, виходячи з аналізу ст.233 Господарського кодексу України можливе лише в справах позовного провадження, в не при розгляді грошових вимог в процедурі банкрутства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника боржника, розпорядника майна, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» (Довіритель) та ТОВ «КОМІНТЕРН-АГРО» (Повірений) було укладено Договір доручення № 13/3-18-2МКА від 05.03.2018 (Договір), відповідно до умов якого Повірений за даним Договором зобов`язаний здійснити оплату послуг на загальну суму 1 172 217,47 грн, яка складається з суми оплати по договору про надання послуг № 17/7 від 01.01.2017 (ІКП) в розмірі 1 172 217,47 грн, який укладений між ТОВ «КК «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» та Довірителем. За даним Договором Довіритель зобов`язаний відшкодувати Повіреному витрати 1 172 217,47 грн, що виникли у останнього у зв`язку із виконанням доручення, перерахувавши ці грошові кошти на поточний рахунок Повіреного протягом 3 робочих днів з дати виставлення Повіреним відповідного рахунку на оплату, але не пізніше 31.12.2018. Договором закріплено, що у разі прострочки Довірителем виконання грошового зобов`язання, на вимогу Повіреного, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 360 відсотків річних від простроченої суми, за весь час прострочки. Умовами Договору встановлено строк позовної давності за Договором, який становить 15 років.

На виконання Договору ТОВ «КОМІНТЕРН-АГРО» здійснив платіж (Платіжне доручення № від 13.03.2018) за реквізитами вказаними у Договорі на поточний рахунок ТОВ «КК «АГРОЦЕНТР-УКРАЇНА» в розмірі 1 172 217,47 грн.

СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» свої зобов`язання перед ТОВ «КОМІНТЕРН-АГРО» з Договором доручення № 13/3-18-2МКА від 05.03.2018 у встановлені строки не виконало.

Станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство заборгованість за Договорами не є погашеною Боржником.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В той же час, статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1ст. 509 Цивільного кодексу України України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором.

Статтею 527 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Положення ст. 525 Цивільного кодексу України передбачають недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання, зокрема визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 202 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 173 Господарського кодексу України визначено - господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3.3. договору доручення сторони погодили, що у разі прострочки Довірителем виконання грошового зобов`язання, на вимогу Повіреного він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 360 відсотків річних від простроченої суми, за весь період прострочення. Сторони домовились, що такий розмір процентів у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання є розумним та справедливим.

З огляду на вищевикладене ТОВ «КОМІНТЕРН-АГРО» заявлено кредиторські вимоги у справі № 904/6729/20 про банкрутство СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» на загальну суму 10 026 283,06 грн., з яких:

- 1 172 217,47 грн (основний борг);

- 125 059,88 грн (інфляційне збільшення);

- 8 729 005,71 грн (проценти в рамках ч.2, ст.625 Цивільного кодексу України).

Перевіривши здійснений кредитором розрахунок інфляційних втрат та відсотків річних, суд дійшов висновку, що він здійснений арифметично та методологічно вірно.

Суд критично оцінює заперечення представника АТ КБ "ПриватБанк" щодо визнання грошових вимог в частині нарахованих відсотків в річних в іншому розмірі, ніж встановлено ст.625 Цивільного кодексу України та необхідністю застосування висновків, викладентх у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, виходячи з того, що представником Банку не обґрунтовано підстави для зменшення відсотків, не проаналізовано ступінь виконання боржником основного зобов`язання, не досліджено майновий стан сторін зобов`язання , в також враховуючи такі підстави.

По-перше, частиною першою статті 45 КУзПБ передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Таким чином, за своєю правовою природою такий предмет спору щодо розміру грошових вимог до боржника не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують.

До того ж, як неодноразово вказував Верховний Суд, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство (висновок про застосування норм права, котрий викладений у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі № 904/10198/15 ).

До того ж, слід звернути увагу, що в справі №902/417/18, що перебувала на розгляді Великої Палати Верховного суду, мали місце інші обставини, ніж в заявлених грошових вимогах, а саме: встановлені обставини щодо сплати відповідачем в повному обсязі суми основної заборгованості (частково до, частково після відкриття провадження у справи), тобто врахований передбачений ст. 233 Господарського кодексу України ступінь виконання зобов`язання боржником.

По-друге, має місце непослідовна позиція представника АТ КБ "ПриватБанк" в запереченнях щодо визнання грошових вимог в частині нарахованих відсотків в річних в підвищенному розмірі інших кредиторів.

Заперечення представника АТ КБ "ПриватБанк" були висловлені щодо не всіх вимог кредиторів, які містять нарахування відсотків річних в іншому розмірі, ніж встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України.

По-третє, статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Приписи статті 625 ЦК України про три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуютьсяв разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто в разі якщо в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 ЦК України. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, стаття 625 ЦК України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три процентирічних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Судом встановлено, що у відповідності до п.3.3. договору доручення сторони погодили, що у разі прострочки Довірителем виконання грошового зобов`язання, на вимогу Повіреного він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 360 відсотків річних від простроченої суми, за весь період прострочення. Сторони домовились, що такий розмір процентів у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання є розумним та справедливим.

Указані виплати процентів річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, не є процентами за користування чужими грошима в розумінні статті 536 цього Кодексу, а є гарантією належного виконання грошового зобов`язання.

Підвищені проценти за статтею 625 ЦК України встановлені й узгоджені самими сторонами.

Зазначені проценти входять до складу основного боргу. Чинне цивільне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг. Тому не може бути зменшено і розмір процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

З урахуванням наведених норм матеріального права можна зробити висновок, що обумовлені сторонами в пункті 3.3. договору доручення проценти річних не можуть бути зменшені за аналогією неустойки (пені) на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, також не може бути відмовлено в їх стягненні тільки з тих підстав, що їх розмір або загальний розмір заборгованості є неспівмірним до суми основного боргу, оскільки їх стягнення не залежить від задоволення вимог про стягнення основного боргу, який до дня ухвалення судового рішення може бути виплачено.

При цьому необхідно керуватися тими мотивами, що сторони в договорі є рівними. У даному випадку обидві сторони є юридичними особами з однаковим правовим статусом. Між сторонами не існує правовідносин підпорядкування чи управління.

Також суд виходить з визнання боржником в повному обсязі нарахованих кредитором відсотків річних. Не доведено, що боржник є слабшою стороною. Крім того, не доведено зловживання кредитора при визначенні процентів за статтею 625 ЦК України під час укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги.

Якщо рівні сторони при здійсненні господарської діяльності визначили проценти за статтею 625 ЦК України в договорі, то такі проценти можуть бути переглянуті лише і виключно у випадку або зловживання стороною, на користь якої вони сплачуються, своїм привілейованим становищем, або визнання в цій частині умов договору недійсними у разі, якщо чинився протиправний тиск на одну зі сторін, чи в інших, передбачених законом випадках, якщо одна зі сторін діяла незаконно чи недобросовісно, чи штучно створила умови для такого стягнення.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Станом на подання заяви, грошові вимоги, зазначені в ній залишаються повністю неоплаченими з боку Боржника, у зв`язку з фактичною неплатоспроможністю.

З огляду на обґрунтованість вимог, викладених в заяві ТОВ «КОМІНТЕРН-АГРО», яка подана до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором з грошовими вимогами до боржника на суму 10 030 823,06 грн, яка підлягає погашенню у наступному порядку:

- 1 черга - 4 540,00 грн (судовий збір);

- 4 черга - 10 026 283, 06 грн (основний борг, інфляційне збільшення, відсотки річних).

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ТОВ «КОМІНТЕРН-АГРО» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ) в сумі 4 540,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 10 026 283,06 грн (основний борг, інфляційне збільшення, відсотки річних) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 16.03.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Дата підписання ухвали 22.03.2021.

Суддя А.Є. Соловйова