ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1920/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод»,

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 (суддя суду першої інстанції: Семенчук Н.О., дата і місце постановлення рішення: 16.12.2020 (повний текст складено та підписано 16.12.2020), м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області)

по справі № 915/1920/19

за позовом: ФОП Рудакова Сергія Павловича,

до відповідача: Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод»,

про: стягнення 113 550,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

ФОП Рудаков Сергій Павлович звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №б/н від 22.08.2019, в якій просив суд стягнути з ДП «Миколаївський бронетанковий завод» заборгованість у розмірі 113 550,34 грн., яка складається з: 76 556,03 грн. основний борг, 27 205,70 грн. пеня, 7 491,61 грн. інфляційні втрати, 2 297,00 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 позов задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на користь Фізичної особи підприємця Рудакова Сергія Павловича: 76 556,03 грн основний борг за договором підряду №132 від 11.05.2016 року, 7 942,11 грн пеня, 2 233,76 3% річних, 7 491,61 інфляційні втрати, 1 907,55 грн судовий збір; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтувалося на тому, що на виконання умов Договору підряду № 132 від 11.05.20216 позивач виконав визначений додатковою угодою перелік робіт на загальну суму 76556,03 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 195 від 26.06.2018. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання по оплаті виконаних робіт, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Зменшуючи нараховану на основний борг пеню, суд першої інстанції брав до уваги тяжкий фінансовий стан відповідача, специфіку напрямку його діяльності та те, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення 3 відсотків річних суд першої інстанції керувався тим, що позивачем було допущено помилку в розрахунках.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Апелянт вказує, що законодавством не передбачено такого поняття як косметичний ремонт, а тому роботи, які було проведено позивачем слід віднести до капітального ремонту. Так оскільки, капітальний ремонт відноситься до будівельних робіт, то для розрахунку за виконані послуги позивач повинен був надати Акт приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних робіт та витрат (примірна форма КБ-3). Дані документи не було надано позивачем, а отже на думку апелянта відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19 та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 915/1920/19 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2021.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 915/1920/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи № 915/1920/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

01.02.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 915/1920/19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19 - залишено без руху; встановлено Державному підприємству «Миколаївський бронетанковий завод» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів 1) сплати судового збору у встановленому закону розмірі; 2) направлення листом з описом вкладенням копії апеляційної скарги з додатками на адресу позивача - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Державному підприємству «Миколаївський бронетанковий завод», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

22.02.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було додані докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі та докази направлення копії скарги з додатками на адресу позивача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 поновлено Державному підприємству «Миколаївський бронетанковий завод» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19; вирішено розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.03.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копію ухвали суду від 22.02.2021 про відкриття апеляційного провадження відповідач отримав - 03.03.2021. Окрім того, копія даної ухвали направлялася на юридичну адресу позивача, однак не була вручена позивачу та повернулася до суду з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.

Статтею 120 частиною 3, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 про відкриття апеляційного провадження, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 24.02.2021. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

З огляду на вкладене, колегія суддів вважає, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Фактичні обставини, встановлені судом.

11.05.2016 між Державним підприємством «Миколаївський бронетанковий завод» (замовник, відповідач) та фізичною особою-підприємцем Рудаковим Сергієм Павловичем (підрядник, позивач) укладено договір підряду №132, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик та з матеріалів замовника виконати в порядку та на умовах цього договору роботи з приведення території бази відпочинку заводу (надалі об`єкт робіт) до робочого стану, а саме:

- прибирання території бази від сміття та трави;

- розборка старих занедбаних та зруйнованих будинків;

- обрізка дерев;

- вивіз сміття (а.с. 46-49).

Відповідно до п. 1.2 Договору замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та у строки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3 Договору роботи виконуються підрядником відповідно до кошторису на виконання робіт (додаток №1) за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 1.

Відповідно до п. 1.4 Договору сторони допускають залучення підрядником третіх осіб до виконання окремих робіт за договором (далі субпідрядники) за умови попередньої письмової згоди замовника.

Відповідно до п. 2.1 Договору підрядник зобов`язаний виконати роботи у строк не пізніше 10 червня 2016 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість робіт за договором складає 49 880,00 грн без ПДВ, яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до п. 3.2 Договору вартість робіт може бути змінена шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору оплата замовником робіт, визначених даним Договором, здійснюється наступним чином:

4.1.1. перший платіж 50% передплати від суми Договору не пізніше (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами цього Договору та отримання рахунку від підрядника;

4.1.2. другий платіж 50% від суми Договору не пізніше (трьох) банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.3 Договору замовник має право не приймати від Підрядника оформлені з недостовірними даними документи. У такому випадку вся відповідальність за можливе порушення строків виконання робіт, несвоєчасну їх оплату та інші негативні наслідки, пов`язані із подальшим порушенням Сторонами своїх зобов`язань та обов`язків за договором, покладаються на Підрядника.

Відповідно до п. 4.4 Договору якщо при прийманні робіт будуть виявлені недоліки, які виникли з вини підрядника (в тому числі у частині кількості, якості та норм затрат матеріалів), сторонами складається акт, де зазначається повний перелік недоліків у виконаних роботах та строки їх усунення. Усунення недоліків відбувається за рахунок підрядника. Замовник має право повністю чи частково не оплачувати роботи за окремим етапом або за договором в цілому до моменту усунення таких недоліків.

Відповідно до п. 4.6 Договору замовник має право відмовитися від приймання робіт у випадку виявлення недоліків, які не можуть бути усунуті. В цьому випадку замовник виконує розрахунок збитків, сума яких компенсується за рахунок підрядника, у тому числі шляхом її утримання із суми, яку замовник мав оплатити підряднику.

Відповідно до п. 4.7 Договору датою оплати замовником виконаних робіт, у тому числі 50% передплати, вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.

Відповідно до п. 5.1 Договору безпосередньо перед початком виконання робіт замовник передає, а підрядник приймає об`єкт робіт на підставі відповідного акту, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 5.5 Договору якщо в ході виконання робіт виникає необхідність у виконанні додаткових, не передбачених договором робіт, сторони укладають додаткову угоду до Договору.

Відповідно до п.п. 6.1.1 п. 6.1 Договору підрядник зобов`язується зокрема виконати роботи за договором у строк, встановлений цим Договором.

Відповідно до п. 6.2.1 п. 6.2 Договору підрядник має право зокрема отримувати плату за виконані роботи у розмірах та у строки, передбачені Договором.

Відповідно до п. 6.3.2 п. 6.3 Договору замовник зобов`язується зокрема прийняти роботи, виконані підрядником, у порядку, передбаченому даним Договором, провести огляд їх результатів.

Відповідно до п. 6.3.3 п. 6.3 Договору замовник зобов`язується зокрема заявляти будь-які претензії, які стосуються якості, обсягу робіт та або невиконання підряднику у розумні строки.

Відповідно до п. 6.4.2 п. 6.4 Договору замовник має право вимагати від підрядника усунення недоліків, які виникли з вини підрядника та субпідрядників.

Відповідно до п. 7.2 Договору якість виконаних за договором робіт має відповідати вимогам цього Договору, чинного законодавства та технічної документації. Безпосереднє приймання виконаних робіт після їх закінчення відбувається оформленням Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 7.3 Договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється сторонами протягом 5 календарних днів з дати отримання замовником письмового повідомлення підрядника про готовність до здачі результату виконаних робіт і оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 7.4 Договору підрядник зобов`язаний надати замовнику належно оформлений акт приймання виконаних робіт протягом 3 календарних днів, з моменту завершення виконання робіт.

Відповідно до п. 7.5 Договору замовник підписує або надає відмову від підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт у зв`язку з незадовільною якістю виконаних робіт, протягом п`яти робочих днів з дати одержання однойменного акту.

Відповідно до п. 7.6 Договору у випадку відмови замовника прийняти виконані роботи в зв`язку з їх незадовільною якістю, сторони складають акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання. Недолікивиконаних робіт підрядник усуває за власний рахунок та у визначений в акті строк.

Відповідно до п. 7.7 Договору у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, обидві сторони порівну.

Відповідно до п. 9.1 Договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 9.2 Договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Відповідно до п. 9.5 Договору неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим Договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

Відповідно до п. 12.1 Договору даний Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016 року. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором.

Відповідно до п. 13.6 Договору усі зміни й доповнення до даного Договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони зроблені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін й скріплені печатками сторін.

20.12.2016 сторонами підписано додаткову угоду №5 до Договору, якою п. 12.1 Договору викладено в новій редакції: Даний Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2017 року, а також якщо сторони не висловили своє бажання припинити дію договору письмовим повідомленням в місячний термін, дія договору може бути пролонгована на наступний період. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором (а.с. 50).

15.12.2017 сторонами підписано додаткову угоду №12 до Договору, якою сторони погодили у зв`язку з продовженням робіт на базі відпочинку « Вітерець » продовжити дію договору підряда №132 від 11 травня 2016 року щодо приведення бази відпочинку «Вітерець» до робочого стану до 31 грудня 2018 року. У всьому в решті керуватись договором підряду №132 від 11 травня 2018 року (а.с. 51).

05.06.2018 сторонами підписано додаткову угоду №15 до Договору про наступне:

1. Замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик та з матеріалів замовника виконати в порядку та на умовах цього договору роботи з приведення території бази відпочинку заводу до робочого стану, а саме:

- косметичний ремонт 4-х будинків для відпочинку

- кошторис додається (а.с. 54)

2. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та у строки, передбачені цією угодою.

3. Підрядник зобов`язаний виконати роботи у строк: 20 робочих днів від дати підписання сторонами цієї додаткової угоди.

- Вартість робіт за додатковою угодою складає: 76 556,03 грн, яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу .

4. Оплата замовником робіт, визначених цією додатковою угодою, здійснюється наступним чином:

- згідно рахунка-фактури 30% 22 966,81 грн від суми Додаткової угоди протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку від підрядника, після виконання робіт та підписання Акту прийому передачі виконаних робіт;

- 40% 26 794,61 грн на протязі 10 робочих днів після першої плати;

- 40% 26 794,61 грн на протязі 10 робочих днів після другої плати (а.с. 52).

26.06.2018 сторонами складено та підписано акт виконаних робіт №195 до додаткової угоди №15 до Договору. Відповідно до вказаного акту підрядник виконав в порядку та на умовах до додаткової угоди до договору роботи з приведення території бази відпочинку «Вітерець» до робочого стану, а саме:

- косметичний ремонт 4-х будинків для відпочинку

- вартість виконаних робіт: 76 556,03 грн.

В акті виконаних робіт №195 від 26.06.2018 зазначено, що претензій та зауважень до виконаних робіт немає (а.с. 53).

Акт виконаних робіт №195 від 26.06.2018 підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Підрядник виставив замовнику рахунок-фактуру №56 від 30.07.2018 на суму 76 556,04 грн (а.с. 55).

Вказаний рахунок отримано замовником 30.07.2018, про що свідчить підпис помічника директора з загальних питань Дзюм В.В. на супровідному листі від 30.07.2018 про надіслання рахунку №56 від 30.07.2018 та акту виконаних робіт №195 від 26.06.2018 (а.с. 139).

Рахунок №56 від 30.07.2018 був надісланий відповідачу разом з претензією-вимогою №03 від 24.10.2018 (а.с. 22-23).

Відповідно до п. 4 додаткової угоди №15 від 05.06.2018 року до Договору, замовник мав здійснити оплату наступним чином:

- 22 966,81 грн у строк до 02.08.2018 року включно;

- 26 794,61 грн у строк до 16.08.2018 включно;

- 26 794,61 грн у строк до 31.08.2018 року включно.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення відповідачем оплат на виконання умов договору.

Позивач звернувся до замовника з претензією-вимогою №03 від 24.10.2018, в якій вимагав сплатити заборгованість за надані послуги згідно Договору підряду №132 від 11.05.2016 та Додаткової угоди №15 від 05.06.2018 до Договору в загальній сумі 78 229,77 грн, з яких: 76 556,03 грн - сума основного боргу; 755,07 грн - три проценти річних та 918,67 грн інфляційні втрати (а.с. 22-23).

До вказаної вимоги-претензії позивачем долучено копію договору підряду №132 від 11.05.2016, копію додаткової угоди №15 від 05.06.2018, копію кошторису косметичного ремонту, копію рахунку №56 від 30.07.2018, копію акту виконаних робіт №195 від 26.06.2018 року.

Відповідач листом №3583 від 28.11.2018 відповів на вказану претензію-вимогу та повідомив позивачу, що скрутне становище підприємства не дозволило здійснити відповідний розрахунок. Позивач просив поставитися з розумінням до проблем підприємства та вирішити питання в позасудовому порядку, оскільки ДП «МБТЗ» створено як підприємство для виконання державних контрактів і державних замовлень з виготовлення, ремонту та модернізації озброєння військової техніки, у зв`язку з чим державне підприємство отримує замовлення на виконання робіт від єдиного замовника Міністерства оборони України, а кількість таких замовлень обмежена показниками оборонного замовлення протягом бюджетного періоду, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Наголошує, що у разі отримання найближчим часом додаткових джерел доходу, заборгованість перед позивачем буде погашена в першочерговому порядку (а.с. 56).

Таким чином, відповідач визнав, що у нього існує невиконане зобов`язання перед ФОП Рудаковим С.П.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 854 ЦК України встановлює порядок оплати роботи за договором підряду. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Керуючись викладеним вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором підряду №132 від 11.05.2016 року в сумі 76 556,03 грн є обґрунтованою.

Посилання апелянта на те, що акти виконаних робіт складені сторонами в довільній формі та без використання первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідки про вартість виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-3), що є порушенням п.п. 6.4.2 ДСТУ-Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» вартість виконаних обсягів робіт і проведення взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів» (даді -ДСТУ-Б Д. 1.1-1:2013), не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

Стаття 853 ЦК України передбачає обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником.

1. Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

2. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

3. Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Згідно частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Умовами договору підряду №132 від 11.05.2016 сторони погодили, що безпосереднє приймання виконаних робіт після їх закінчення відбувається оформленням Акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 7.2 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору замовник має право не приймати від Підрядника оформлені з недостовірними даними документи. У такому випадку вся відповідальність за можливе порушення строків виконання робіт, несвоєчасну їх оплату та інші негативні наслідки, пов`язані із подальшим порушенням Сторонами своїх зобов`язань та обов`язків за договором, покладаються на Підрядника.

Акт виконаних робіт №195 від 26.06.2018 року на суму 76 556,03 грн підписано представниками сторін без зауважень. В акті зазначено, що претензій та зауважень до виконаних робіт немає чи форми наданих для підпису документів (а.с. 53).

Окрім того, як зазначалося вище, своїм листом №3583 від 28.11.2018 відповідач фактично визнав, що ним було не виконано зобов`язання по оплаті послуг наданих позивачем на підставі Договору підряду №132 від 11.05.2016.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором підряду №132 від 11.05.2016 року в сумі 76 556,03 грн підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 27 205,70 грн., колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як зазначено вище, відповідно до п. 9.2 Договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.5 Договору неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим Договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

Таким чином, на підставі вищевказаних правових норм, умов договору та з урахуванням факту прострочення строків оплати з боку відповідача, позивач цілком законно нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню.

Перевіривши розрахунки позивача та суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належний до стягнення розмір пені становить 26 473,69 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 95% від визначеної до стягнення судом суми, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Керуючись викладеним вище, беручи до уваги тяжкий фінансовий стан відповідача, зважаючи на специфіку напрямку діяльності відповідача, який є державним підприємством єдиним в Україні, здатним випускати бронетанкову техніку, виконувати роботи щодо капітального ремонту та модернізації техніки для потреб Збройних Сил України та те, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт, враховуючи інтереси обох сторін, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зменшити розмір належної до стягнення пені на 70%, тобто до 7 942,11 грн (26 473,69 - 70%).

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів перевірено наданий позивачем та судом розрахунок сум інфляційних втрат та процентів річних та встановлено, що судом першої інстанції відповідні суми визначено правильно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги в цій частині стягнення 3% річних у сумі 2 233,76 грн. та інфляційних втрат у сумі 7 491,61 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимога про стягнення 3% річних у сумі 63,24 грн задоволенню не підлягає, оскільки позивачем було допущено помилку у розрахунку.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржене рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 по справі №915/1920/19 залишити без змін.

Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Постанова складена та підписана колегією суддів 29.03.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк