РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.03.2021Справа № 910/474/21
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»

про стягнення 17004,40 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про стягнення 22004,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 18.01.2021 відкрито провадження у справі № 910/474/21, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 4 отримав 26.01.2021 ухвалу суду від 18.01.2021 про відкриття провадження у справі № 910/474/21 проте не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 18.01.2021 про відкриття провадження у справі № 910/474/21.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

11.02.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до даного клопотання, відповідач стверджує, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений позивачем у розмірі 3000,00 грн. не є співмірним зі складністю справи та обсягом послуг наданих адвокатом. Виходячи з викладеного вище, відповідач просить Суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, визначений позивачем, з 3000,00 грн. до 500,00 грн., що на думку відповідача, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову та відповідає критерію розумності.

19.02.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Відповідно до даної заяви, за твердженням позивача, відповідачем 09.02.2021 на банківський рахунок позивача було перераховано кошти у розмірі 5000,00 грн. З огляду на дані обставини, позивач стверджує, що сума боргу відповідача зменшилась на 5000,00 грн. та складає на день подання даної заяви 17004,40 грн., які позивач просить стягнути у судовому порядку.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до п. 2, ч. 2 та ч. 5 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Суд вважає заяву позивача про зменшення позовних вимог обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а розмір позовних вимог таким, що підлягає зменшенню в частині стягнення страхового відшкодування на суму 5000,00 грн. Таким чином, розмір позовних вимог у справі № 910/474/21 складає 17004,40 грн., з яких 1236,31 грн. пені, 309,10 грн. 3% річних, 401,79 грн. втрат від інфляції та 15057,20 грн. заборгованості з виплати страхового відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»» не скористалось наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 між ПАТ «СК «Українська страхова група» (позивач) та ТОВ «Безпека Комплекс 2004» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28 - 0402 - 19 - 00282, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, та пов`язані з володінням користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Renault Logan ", д.р.н. НОМЕР_1 .

01.03.2020 о 03.15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi», д.р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , знаходячись на вул. Магдебурзького права, 4а у м. Дніпро, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Renault», д.р.н. НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Безпека Комплекс 2004», під керуванням ОСОБА_3 , який перестроювався праворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Про дані обставини свідчить постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2020 у справі № 932/2854/20, схема місця ДТП та довідка від НПУ за ідентифікатором № 641013.

Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2020 у справі № 932/2854/20 (набрала законної сили) ОСОБА_1 , водія автомобіля «Mitsubishi» д.р.н. НОМЕР_2 , визнано таким, що порушив приписи ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 03.03.2020, наряду - замовлення № 2182 від 05.03.2020 на надання послуг з технічного обслуговування та рахунку № 78/1 від 05.03.2020, виставленого ТОВ «ТВК «Автолайф Дніпро» (СТО), вартість відновлювального ремонту автомобілю «Renault Logan» НОМЕР_3 складає 22057,21 грн.

Відповідно до заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 03.03.2020 ТОВ «Безпека Комплекс 2004» повідомило ПАТ «СК «Українська страхова група» що 01.03.2020 о 00.00 за адресою м. Дніпро, вул. Барикадна, 7 сталося ДТП за участю автомобілів «Mitsubishi» д.р.н. НОМЕР_2 та «Renault Logan» д.р.н. НОМЕР_3 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Renault Logan» д.р.н. НОМЕР_3 . Страхове відшкодування страхувальник ТОВ «Безпека Комплекс 2004» просило страховика ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувати на рахунок СТО.

Відповідно до страхового акту № ССКА - 6699/1 від 16.03.2020 року та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 22057,20 грн. При цьому, відповідно до п. 15 страхового акту, грошові кошти у розмірі 5651,00 грн. від суми 22057,20 грн. страхового відшкодування було зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, решту суми у розмірі 16406,20 грн., визначено як таку, що має бути перерахованою на рахунок ТОВ «ТВК «Автолайф Дніпро» (СТО).

Відповідно до платіжного доручення № 7408 від 16.03.2020, ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало на рахунок ТОВ «ТВК «Автолайф - Дніпро» (СТО) грошові кошти у розмірі 16406,20 грн.

25.03.2020 ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» з заявою на виплату (страхового) відшкодування № 11/ 19899 від 25.03.2020, розмір страхового відшкодування визначено у розмірі 22057,20 грн. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 03 6, заяву відповідачем було отримано 30.03.2020.

Відповідач відповіді на заяву не надав суму страхового відшкодування в повному обсязі не сплатив.

Позивач просить у суду стягнути з відповідача, з урахуванням часткової сплати відповідачем страхового відшкодування 09.02.2021 у розмірі 5000,00 грн, 1236,31 грн. пені, 309,10 грн. 3% річних, 401,79 грн. втрат від інфляції та 15057,20 грн. заборгованості з виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у

зв`язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за сплаченою ним сумою страхового відшкодування з вирахуванням франшизи.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2020 у справі № 932/2854/20 (набрала законної сили) ОСОБА_1 , водія автомобіля «Mitsubishi» д.р.н. НОМЕР_2 , визнано таким, що порушив приписи ст. 124 КУпАП, в результаті чого здійснено зіткнення з автомобілем «Renault» д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi» д.р.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на підставі полісу № ЕР /182555835.

Згідно витягу з бази МТСБУ, договором (полісом) № ЕР /182555835 визначено наявність франшизи 2000,00 грн. , та ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб 130000,00 грн.

Відповідачем при визначенні розміру позовних вимог, та страхового відшкодування було враховано франшизу 2000,00 грн. передбачену полісом № ЕР /182555835.

Відповідно до п. 22.1, ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно платіжного доручення № 7408 від 16.03.2020 сума страхового відшкодування у розмірі 16406,20 грн. була сплачена позивачем на рахунок ТОВ «ТВК «Автолайф Дніпро» (СТО).

Відповідно до страхового акту № ССКА - 6699/1 від 16.03.2020 між ПАТ «Українська страхова група» та ТОВ «Безпека комплекс 2004» було проведено взаємозалік на недоотриманий страховий платіж в розмірі 5651,00 грн.

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки «Renault» д.р.н. НОМЕР_1 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля в повному обсязі.

Отже, відповідач не виконав покладені на нього зобов`язання щодо своєчасної виплати страхового відшкодування.

Проте, відповідач, за твердженням позивача, 09.02.2021 частково сплатив позивачу страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 5000,00 грн., у зв`язку з чим загальний розмір позовних вимог було зменшено до 17004,40 грн., а заборгованість з виплати страхового відшкодування до 15057,20 грн..

З огляду на викладене вище, позовні вимоги в частині стягнення 15057,20 грн. страхового відшкодування з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім суми страхового відшкодування, позивачем заявлено до стягнення за період з 02.07.2020 по 05.01.2021 пеню у розмірі 1236,31 грн., 3% річних у розмірі 309,10 грн. та втрати від інфляції у розмірі 401,79 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В строк визначений п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" відповідач своє зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування не виконав в повному обсязі, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у встановлений законодавством строк належним чином не виконав, суд керуючись ст. 549 Цивільного кодексу України, п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дійшов висновку про стягнення з відповідача пені.

За твердженням позивача, яке не спростоване відповідачем, а також, за наявними в матеріалах справи доказами, заяву на виплату страхового відшкодування № 11/ 19899 від 25.03.2020 було отримано відповідачем 30.03.2020.

З огляду на положення п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" та дати отримання відповідачем заяви позивача на виплату страхового відшкодування (30.03.2020), відповідач був зобов`язаний здійснити повну виплату страхового відшкодування у строк не пізніш як 30.06.2020, зважаючи на це, відповідач є таким що прострочив свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування з 01.07.2020.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач розрахував пеню за період з 02.07.2020 по 05.01.2021. При здійсненні розрахунку позивачем не було враховано шестимісячне обмеження на нарахування пені, передбачене ст. 232 ГК України.

Суд здійснив перерахунок пені з урахуванням піврічного обмеження за період з 02.07.2020 по 31.12.2020 (183 дні). Згідно перерахунку суду, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1203,43 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації), які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням. Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно перерахунку Суду, розмір втрат від інфляції, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є більшим ніж визначений позивачем до стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають втрати від інфляції у розмірі 401,79 грн., тобто у розмірах, визначених позивачем до стягнення.

Суд перевірив розрахунок 3% річних та вважає його обгрунтованим та арифметично вірним, а суму 3% річних такою, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 309,10 грн.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та законодавство, яке регулює правовідносини сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Стосовно покладення витрат позивача на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. на відповідача суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

05.11.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» («клієнт») та Адвокатським бюро «Гедз» («адвокатське об`єднання») було укладено договір № 1 про надання правової допомоги. Відповідно до п. 1.1. договору, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п. 5.1. - 5.3. договору, за надання правової допомоги адвокатським бюро, клієнт оплачує гонорар, розмір якого визначаються додатком до договору, який є його невід`ємно частиною. Правова допомога, що надається Адвокатським об`єднанням, оплачується клієнтом в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми, зазначеної в додатку до договору, без ПДВ. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 - х днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Відповідно до п. 5.6. договору, визначено що в додатку до договору, зазначеному в п. 5.1. договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами додатку до договору.

Додатком № 4 від 09.09.2020 до договору № 1 про надання правової допомоги від 05.11.2018 сторонами було внесено зміни до пункту 3 додатку № 3 від 07.09.2020 року до договору про надання правової допомоги № 1 від 05.11.2018, а саме : « на виконання п. 5.1. розділу 5 договору № 1 про надання правничої допомоги від 05.11.2018 за надання правової допомоги Адвокатським бюро у справах, де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 3000,00 грн. за кожну справу. Клієнт перераховує гонорар адвокатському бюро не пізніше 3 - х робочих днів після надання Адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього.

На підтвердження повноважень адвоката Гедз Юлії Володимирівни до матеріалів справи додано Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6153 від 09.08.2018.

Довіреністю № 0120 - 103 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» уповноважило Гедз Юлію Володимирівну, на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 05.11.2018, представляти інтереси Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» у судових установах.

Відповідно до ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До матеріалів справи додано акт виконаних робіт від 05.01.2021 до договору про надання правової допомоги № 1 від 05.11.2018 складений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Адвокатським бюро «Гедз». Даний акт було складено в зв`язку з необхідністю звернення з позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « Українська страхова група» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до Господарського суду м. Києва у страховій справі № ССКА - 6699, за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28 - 0402 - 19 - 00282 від 05.12.2019 року, де страхувальником виступає ТОВ «Безпека Комплекс 2004», винною у ДТП особою є ОСОБА_1, Адвокатським бюро вчинено наступні дії: проведено консультацію з клієнтом щодо порядку та строків звернення з позовом до суду; вчинено підготовчі дії: з`ясовано чи мали місце обставини, про які вказує клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясовано чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначено правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин; визначено правові норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; зібрано необхідні докази на підтвердження позовних вимог; проаналізовано та вивчено судову практику. Підготовлено позовну заяву для подачі до суду, в зв`язку з чим проведено дії з : визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунку ціни позову та розміру судових витрат; написання тексту позовної заяви; копіювання, завіряння, зшивання додатків до позовної заяви, підготовки справи до відправки в суд. В зв`язку з виконаною роботою клієнт не має жодних претензій до роботи виконаної адвокатським бюро. Клієнт за виконану роботу сплачує адвокатському бюро гонорар, передбачений умовами договору в розмірі 3000,00 грн. Акт є підписаним сторонами.

До матеріалів справи додано платіжне доручення № 3360 від 05.01.2021, відповідно до якого Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало на рахунок Адвокатського бюро «Гедз» грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. Призначення платежу: « сплата за надання правової допомоги по дог. № 1 від 05.11.18, зг. Дод. № 4 від 09.09.20 у страх. Справі ССКА - 6699».

За переконанням Суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений позивачем, є співмірним зі складністю справи та обсягом послуг наданих адвокатом.

Щодо заперечень відповідача з приводу неспівмірності заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, суд відзначає, що саме на особу, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, покладено обов`язок з доказування відповідної неспівмірності та не обґрунтованості розміру заявлених до відшкодування витрат.

Відповідачем не було подано суду доказів в підтвердження підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим суд відмовляє відповідачу у задоволенні його клопотання.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, зважаючи на подані позивачем докази в підтвердження витрат на правову допомогу, Суд вбачає достатні підстави для покладення на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2994,20 грн - пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2 Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6а, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, будинок 32 літ. А, ) страхове відшкодування в розмірі 15057 ( п`ятнадцять тисяч п`ятдесят сім) грн. 20 коп., втрати від інфляції в розмірі 401 ( чотириста одна) грн. 79 коп., пеню у розмірі 1203 ( одна тисяча двісті три) грн. 43 коп., 3% річних у розмірі 309 ( триста дев`ять) грн. 10 коп., витрати на професійну правничу допомоги в розмірі 2994 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 2265 ( дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 61 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 32,88 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко