ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м.Харків Справа № 913/75/21

Провадження №7/913/75/21

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Тацій О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами господарську справу №913/75/21

за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури (92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Монастирська, 15) в інтересах держави в особі

позивача Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ідентифікаційний код 39816845)

до відповідача фізичної особи-підприємця Головко Євгена Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 25 663,33 грн.

Без повідомлення та виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до фізичної особи-підприємця Головко Євгена Івановича про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 25 663,33 грн., в якому просить:

- стягнути з фізичної особи-підприємця Головко Євгена Івановича на користь Державного бюджету України (р/р 2151; отримувач: УК у Кремінському районі ЄДРПОУ 37796309; банк отримувача: Казначейство України; МФО 899998, код бюджетної класифікації: 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, в сумі 25 663,33 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що 16.08.2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_2 та причепа з реєстраційним номером НОМЕР_3 , які використовуються фізичною особою-підприємцем згідно з договором позички №2 від 01.07.2019 року.

За результатами габаритно-вагового контролю 16.08.2019 року складено акт №0003084 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0003085, якими зафіксовано перевезення вантажу із перевищенням вагових параметрів. Так, фактична вага транспортного засобу становила 48,390 т при нормативі 44 т, а навантаження на одиничну вісь транспортного засобі складало 13,82 т при нормативі 11 т та на строєну вісь 27,45 т при нормативі 24 т.

У зв`язку з перевищенням нормативів навантаження на підставі викладеної у п. 31-1 постанови Кабінету міністрів України №879 від 27.06.2007 року формули було здійснено розрахунок плати за проїзд від 16.08.2019 року, згідно з яким розмір плати за проїзд склав 909,08 євро, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 16.08.2019 року становить 25 663,33 грн.

Однак, відповідач будучи обізнаним про факт нарахування плати за проїзд та її розмір, у добровільному порядку її не відшкодував.

Зазначене і стало підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.02.2021 року підтверджено наявність підстав для представництва заступником керівника Старобільської місцевої прокуратури інтересів держави в особі позивача Державної служби України з безпеки на транспорті в суді; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №913/75/21 і ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання вимог ч. 5 ст. 176 ГПК України, копії ухвали суду від 15.02.2021 року в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 вказаного Кодексу, була направлена сторонам справи за їх адресами рекомендованими листами з повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у строк, встановлений судом, не скористався, поважні причини неподання якого не повідомив, у зв`язку з чим на підставі приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, в силу приписів п. 4 Розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України (у чинній редакції) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Однак, жодних заяв від учасників справи про поновлення чи продовження процесуальних строків, встановлених законом та судом відповідно, суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, зважаючи на розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи господарським судом підписано рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

На підставі графіка проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпки у Луганській області у період з 12.08.2019 року по 18.08.2019 року з 00:00 годин по 24:00 годин, затвердженого 12.08.2019 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, та направлення на рейдову перевірку №63/1208-19 від 12.08.2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області 16.08.2019 року на автодорозі Р-66 КПП «Демине-Олександрівка» Сватове-Лисичанськ-Луганськ км 139 + 835 проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки Volvo, модель FH 13.400, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричіпом марки SCHMITZ, модель SO1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснював перевезення вантажу по маршруту м. Сєвєродонецьк Луганською області - м. Харків.

Власником транспортного засобу, автомобіля, спеціалізованого вантажного - спеціалізованого сідлового тягача - Е марки Volvo, модель FH 13.400, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та спеціалізованого напівпричіпа спеціалізованого напівпричіпа контейнеровоза - Е марки SCHMITZ, модель SO1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , є ОСОБА_1 .

При цьому, згідно з договором позички №2 від 01.07.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 (позичкодавець за договором) і фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 (користувач), та актом прийому-передачі до нього, позичкодавець передав у безоплатне користування спеціалізований напівпричіп - спеціалізований напівпричіп - контейнеровоз - Е марки SCHMITZ, модель SO1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користувач має право розпоряджатися.

Згідно товарно-транспортної накладної від 16.08.2019 року №1141, автомобіль марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричіпом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував під керуванням водія автомобільного перевізника фізичної-особи підприємця Головко Євгена Івановича. Безпосереднім водієм був ОСОБА_3 .

Атомобіль з напівпричіпом прямував з пункту навантаження м. Сєвєродонецьк до пункту розвантаження м. Харків.

Таким чином, на момент проведення 16.08.2019 року перевірки, вказаний автомобіль (тягач) разом з напівпричіпом перебували у користуванні фізичної-особи підприємця Головко Євгена Івановича.

До того ж, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 24.04.2017 року Головко Євген Іванович дійсно має статус фізичної особи-підприємця.

За результатами проведеної 16.08.2019 року перевірки і зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю, яке здійснювалось засобами вимірювальної техніки (вага платформна типу 30ВП4-2, заводський номер 1270, яка за результатами проведеної 19.06.2019 року ТОВ «Ваговимірювальні системи-пром» оцінки відповідності - чергової повірки відповідає вимогам ТУ У 28.2-1:2014 та визнана придатною до застосування) посадові особи Управління Укртрансбезпки у Луганській області зафіксували повну фактичну масу транспортного засобу 48,39 т при нормативно допустимій 44 т, з фактичним навантаженням: на одиничну вісь 13,82 т при нормативно допустимій 11 т, на строєну вісь 27,45 т при нормативно допустимій 24 т, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила № 1306), а саме: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує, зокрема, фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиничну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиничну задню вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т).

Таким чином, результат зважування вказав на перевищення нормативно допустимих габаритів.

Пройдена з встановленим перевищенням нормативно допустимих вагових параметрів частина маршруту становить 257 км.

Вищевикладені обставини справи підтверджуються складеними за результатами перевірки 16.08.2019 року посадовою особою Управління Укртрансбезпки у Луганській області актом №0003084 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідкою №0003085 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та роздрукованим чеком зважування.

Крім того, на підтвердження факту перевищення вагових габаритів надано копію акта №168746 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.08.2019 року, складеного посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, з якого вбачається, що 16.08.2019 року під час перевірки транспортного засобу втомобіля марки Volvo, модель FH 13.400, з напівпричіпом марки SCHMITZ, модель SO1, виявлено перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових обмежень, а саме: навантаження на одиничну вісь складало 13 820 кг, на строєну вісь 27 450 кг.

Також, у зв`язку з виявленим порушенням (перевищенням нормативної допустимої фактичної ваги) складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 16.08.2019 року, відповідно до якого нарахована плата за проїзд у розмірі 909,08 євро.

Згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти (євро), встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 16.08.2019 року 909,08 євро складає 25 663,33 грн.

Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Головку Євгену Івановичу направлено лист від 10.09.2019 року №48990/29/24-19, в якому повідомило про необхідність здійснення оплати нарахованої плати за проїзд.

Надаючи правову кваліфікацію винкилим між сторонами правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі за текстом Закон № 2344), відповідно до ч. 12 ст. 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 ст. 48 Закону № 2344 передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина 4 ст. 48 Закону № 2344 в редакції, чинній на час проведення перевірки).

Статтею 33 Закону України від 08.09.2005 року № 2862-IV "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 29 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі за текстом Порядок № 879), пунктом 3 якого встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з п.п. 3 п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил № 1306 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Судом було встановлено факт перевищення відповідачем під час перевезення вантажу нормативно-допустимих вагових параметрів.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на спростування факту перевищення 16.08.2019 року під час проведення перевірки нормативно-вагових параметрів транспортним засобом - автомобілем (тягачем) з напівпричіпом, який перебував в користуванні відповідача.

Доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми плати за проїзд відповідачем не надано.

Згідно з п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Також пунктами 26, 27 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

За таких обставин, зважаючи на те, що напівпричіп до автомобіля (тягача) на момент проведення 16.08.2019 року згідно договору позички №2 від 01.07.2019 року перебував у фактичному користуванні фізичної особи-підприємця та саме він відповідно до інформації з товарно-транспортної накладної №1141 від 16.08.2019 року значиться автомобільним перевізником і здійснював господарську операцію з перевезення вантажу, - то він є належним відповідачем у справі.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено п. 30 Порядку № 879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П розмір плати за проїзд; Рзм розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Відповідно до п. 311 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків у подвійному розмірі; на 10 40 відсотків у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як вже було встановлено судом, перевезення вантажу транспортним засобом - автомобілем, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з спеціалізованим напівпричіпом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пройденим маршрутом 257 км здійснювалось з перевищенням нормативно вагових параметрів є порушеннм вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху України та, як наслідок, підставою для стягнення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Перевіривши наданий розрахунок, суд встановив, що розмір плати за проїзд визначено позивачем відповідно до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879.

Однак, у добровільному порядку відповідач не сплатив нарахованої плати за проїзд, доказів сплати цих коштів матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 3 ст. 5 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства. Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (ст. 7 ГК України).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частини 1 та 2 ст. 216 ГК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 225 ГК України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши надані на їх підтвердження докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги, що при проведенні перевірки - габаритно-вагового контролю посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Луганській області діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а також з дотриманням вимог чинного законодавства, що не спростовано під час судового розгляду справи, та виявили факт перевищення відповідачем під час здійснення господарської операції з перевезення вантажу транспортним засобом - автомобілем (тягачем) з причіпом, який перебував у нього в користуванні, нормативно допустимих вагових параметрів, то є всі підстави для стягнення з нього завданих державі матеріальних збитків у виді проїзної плати.

За таких обставин, заялені прокурором вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому суд з огляду на їх підставність вважає необхідним задовольнити їх повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Види судових витрат визначені ст. 123 ГПК України. Так, згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачений положеннями ст. 129 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 129 ГПК та враховуючи висновок суду про задоволення позову повністю, судові витрати зі сплати судового слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи-підприємця Головко Євгена Івановича про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 25 663,33 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Головко Євгена Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України, розраховану відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879, плату за проїзд в сумі 25 663,33 грн.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Головко Євгена Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Луганської обласної прокуратури (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 02909921) судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

4. Видати позивачу накази після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Луганської області протягом двадцяти днів з дня його складення.

Судове рішення складено та підписано 18.03.2021 року.

Суддя О.В. Тацій