ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 Cправа № 914/3321/20

місто Львів

За позовом: Фермерського господарства «Дацко», с.Данилівці Зборівського району Тернопільської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Буське сорто-насінницьке підприємство», с.Ожидів Буського району Львівської області

про стягнення 208157,37грн.

Суддя Щигельська О.І.

Представники сторін не викликались

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд» не здійснювалось.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Фермерське господарство «Дацко» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буське сорто-насінницьке підприємство» про стягнення 208157,37грн., з яких 193620,00грн. основного боргу та 14537,37грн. пені.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 28.12.2020 позовну заяву Фермерського господарства «Дацко» залишено без руху.

Протягом встановленого строку від Фермерського господарства «Дацко» надійшла заява про усунення недоліків (вх.№851/21 від 15.01.2021). Відтак, ухвалою суду від 20.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позовну заяву.

Копії вказаної ували отримано сторонами, зокрема відповідачем 23.01.2021.

Заперечень від сторін проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження у встановлений чинним процесуальним законом строк не надходило.

09.02.2021 в системі документообігу суду зареєстровано за вх.№3048/21 відзив ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство», підписаний кваліфікованим електронним підписом представника 08.02.2021.

10.03.2021 в системі документообігу суду зареєстровано за вх.№5728/21 пояснення ФГ «Дацко».

Відповідно до ст.248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в березні 2020 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» укладено договір поставки, за яким того ж місяця поставлено товар кукурудзу, на суму 865620,00грн. Всупереч взятим на себе за Договором зобов`язанням, відповідачем отриманий товар оплачено лише частково на суму 672000,00грн., внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 193620,00грн.

Зазначене зумовило звернення ФГ «Дацко» до суду з позовом, в якому окрім зазначеної суми основного боргу до стягнення також заявлено 14537,37грн. пені, нарахованих на підставі Договору.

У своїх поясненнях, наданих після отримання відзиву відповідача, позивач зазначає, що до позовної заяви долучено копію платіжного доручення, на підставі якого ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» частково оплачено отриманий товар. Звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучено належним чином завірені копії документів: договору, специфікації, видаткової накладної, довіреності, платіжного доручення, податкової накладної та квитанції про її реєстрацію. Відтак, твердження відповідача про відсутність у нього оригіналів таких документів вважає безпідставними.

Аргументи відповідача

У поданому відзиві відповідач звертає увагу на те, що остаточна сума боргу належним чином не підтверджена документами бухгалтерського обліку, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи банківських виписок, платіжних доручень на підтвердження руху коштів по рахунку, суми коштів проплачених ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство». Окрім цього стверджує, що у відповідача відсутні примірники оригіналів документів, які додані до позовної заяви, а позивачем надано їх копії без належного засвідчення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.03.2020 між Фермерським господарством «Дацко» (позивач по справі, постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буське сорто-насінницьке підприємство» (відповідач по справі, покупець за договором) укладено договір поставки №20/03/2020, за яким постачальник зобов`язався поставити (передати) у власність покупця сільськогосподарську продукцію (надалі іменується «Товар»), вказаний в Специфікаціях, що є невід`ємними додатками до цього договору, а покупець прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (п.1.1).

Договором встановлено, що найменування, асортимент, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, визначаються специфікацією, що є додатком до цього Договору (п.1.3). Ціна за одиницю товару та загальна вартість товару за кожну партію поставки встановлюється Сторонами у Специфікації, що є невід`ємним додатком до цього договору (п.5.1). Поставка товару здійснюється на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010р.), обумовлених Сторонами в специфікаціях до даного договору (п.2.1). Місце поставки товару визначається відповідно до Специфікації на кожну партію товару (п.2.2).

У відповідності до Специфікації №1 до вказаного Договору від 20.03.2020, постачальник здійснює поставку покупцеві партії товару, а саме: кукурудзи в кількості 220 тонн, загальною вартістю 924000,00грн., у т.ч. ПДВ 20%. Ціна за одиницю вимірювання без ПДВ 3500,00грн. (п.п. 1, 2). Поставка товару здійснюється на умовах FCA Free Carrier (…named place) Франко-перевізник (…назва місця), склад постачальника, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Зборівський р-н, с.Данилівці (п.3).

Згідно з накладною №3 від 20.03.2020, підписаною представниками сторін та скріпленою їх печатками, та довіреністю ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» №53 від 20.03.2020, відповідачем отримано поставлений позивачем товар, а саме кукурудзу масою 206,1т, загальною вартістю 865620,00грн.

За умовами Договору, датою поставки товару є дата, що вказана у видатковій накладній (п.3.5). Сторони цього Договору визнають, що особи які підписують від їх імені видаткові, товарно-транспортні накладні, та інші документи, що підтверджують виконання взаємних обов`язків по цьому Договору та відображають рух товару, є особами належним чином уповноваженими на підписання зазначених документів, та виконання у зв`язку з цим відповідних дій, як то приймання або відпуск Товару, передачу Товару перевізнику, на зберігання, тощо (п.3.6).

У п.5.4 Договору встановлено, що умови та порядок проведення розрахунків за кожну партію товару визначаються в Специфікації до даного Договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.6 Специфікації №1 від 20.03.2020, оплата 80% за партію здійснюється після отримання товару, а 20% - після реєстрації податкової накладної.

На підставі платіжного доручення №417 від 20.03.2020 ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» сплачено ФГ «Дацко» 672000,00грн. із призначенням платежу: «за кукурудзу згідно договору №20/30/2020 від 20.03.2020, в т.ч. ПДВ».

Податкову накладну №3 від 20.03.2020 щодо поставки зазначеного товару зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.04.2020, що підтверджується відповідною квитанцією. Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повної оплати відповідачем за отриманий товар.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе за Договором зобов`язань із оплати за отриманий товар у нього утворилась заборгованість в розмірі 193620,00грн.

Згідно з п.7.4 Договору, у випадку порушення покупцем строків оплати товару, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від суми боргу.

Відтак, позивачем нараховано 14537,37грн. пені за період з 01.05.2020 по 01.12.2020 включно.

Вищенаведені обставини зумовили звернення ФГ «Дацко» до суду із позовом про стягнення з ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» 193620,00грн. основного боргу та 14537,37грн. пені.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір поставки №20/03/2020 від 20.03.2020 є договором поставки.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.692, ч.1 ст.693 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Так, за ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги порядок та строки оплати, встановлені у Договорі та Специфікації №1 від 20.03.2020, дату реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд, з врахуванням загальних положень цивільного законодавства про порядок обчислення строків, вихідних та святкових днів, приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання із оплати за товар, отриманий згідно накладної №3 від 20.03.2020, з 05.05.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором. Відтак, позовна вимога про стягнення 193620,00грн. основного боргу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Водночас, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч.2 ст.218 ГК України).

Згідно із ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано, і такі підстави судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Договором поставки №20/03/2020 від 20.03.2020 передбачено, що у випадку порушення покупцем строків оплати товару, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від суми боргу (п.7.4 Договору).

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» зобов`язань із оплати за товар, поставлений на підставі накладної №3 від 20.03.2020, позивачем, відповідно до п.7.4 Договору, нараховано відповідачу та заявлено до стягнення пеню у розмірі 14537,37грн. за період з 01.05.2020 по 01.12.2020 включно.

Перевіривши підстави, строки та правильність нарахування пені, суд, провівши відповідний перерахунок з врахуванням настання моменту прострочення боржника із оплати наданих послуг та встановлених законом обмежень, дійшов висновку, що вимога ФГ «Дацко» про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою, однак підлягає частковому задоволенню на суму 12484,79грн., нарахованих за період з 05.05.2020 по 04.11.2020.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги заперечення відповідача, суд звертає увагу на те, що до позовної заяви, поданої ФГ «Дацко» до суду, долучено копії документів, завірені належним чином із дотриманням вимог, встановлених процесуальним законом та п.5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту №55 від 07.04.2003 та п.10 р.ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції №1000/5 від 18.06.2015. Щодо відсутності у ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» оригіналів документів, на які ФГ «Дацко» посилається як на підставу своїх вимог, суд зазначає, що зважаючи на характер таких документів, їх оригінали повинні були б зберігатись у відповідача при належному веденні документообігу.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування «вірогідності доказів», який на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до висновку, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення 193620,00грн. основного боргу та 12484,79грн. пені, які підлягають до задоволення. В решті в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

У відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в розмірі 3091,58грн. покладається на відповідача, а в решті на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 130, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буське сорто-насінницьке підприємство» (80530, Львівська обл., Буський р-н, с. Ожидів; ідентифікаційний код 22342296) на користь Фермерського господарства «Дацко» (47260, Тернопільська обл., Зборівський р-н, с. Данилівці; ідентифікаційний код 34285159) 193620,00грн. основного боргу, 12484,79грн. пені та 3091,58грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано суддею 25.03.2021.

Суддя О.І. Щигельська