ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" березня 2021 р. Справа № 903/737/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І.Ю.

судді Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

за участю представників:

апелянта: не з`явився

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 р. у справі №903/737/19 (суддя Дем`як В.М., повний текст рішення складено 05.02.2020 р.)

за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго"

до відповідача: Комунального підприємства "Луцькводоканал"

про стягнення 9 276 922,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернувся з позовом до Комунального підприємства "Луцькводоканал", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" про стягнення 9 276 922,25 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "Луцькводоканал" (вул. Дубнівська, 26, м. Луцьк, 43010, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, ) 9 276 922,25 грн. боргу, 139153,83 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав вказаних у ній, просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

20.01.2021 Луцька міська рада звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Комунального підприємства "Луцькводоканал" про стягнення 9 276 922,25 грн. відмовити.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що Луцька міська рада не була учасником справи №903/737/19, однак, оскаржуване рішення безпосередньо стосується прав та інтересів територіальної громади м. Луцька, яку представляє Луцька міська рада, враховуючи наступне:

- відповідачем по справі №903/737/19, є комунальне підприємство "Луцькводоканал", п. 1.1. р. 1 Статуту якого передбачено, що КП "Луцькводоканал" засноване на комунальній власності територіальної громади міста Луцька;

- у відповідності до п. 1.2. р. 1 Статуту КП "Луцькводоканал" засновником (власником) Підприємства є територіальна громада міста Луцька, в особі Луцької міської ради;

- майно КП "Луцькводоканал" перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Луцька та закріплюється за Підприємством на праві господарського відання, що передбачено п. 3.1. р. 3 Статуту КП "Луцькводоканал";

- відповідності до п. 4.5. р. 4 Статуту КП "Луцькводоканал", директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, в межах повноважень, наданих йому законодавством України, цим Статутом та контрактом;

- умовами Контракту №1 від 27.01.2018 року, укладеного між директором підприємства та Луцькою міською радою, (зокрема нормами пп. 2.2.1 п. 2.2.) директору КП Луцькводоканал надано право одноосібно укладати договори на суму, що не перевищує 1 000 000,00 грн.;

- укладення договорів на суму, що перевищує 1 000 000,00 грн. можливе лише за умови отримання обов`язкового попереднього письмового погодження їх доцільності та виробничої необхідності із профільним заступником Луцького міського голови, а у випадку порушення цього підпункту договір вважається недійсним;

- сума, стягнута з КП "Луцькводоканал" на користь ДПЗД "Укрінтеренерго" становить 9 276 922,25 грн. що значно перевищує суму, зазначену в Контракті директора, на яку він одноосібно має право укладати договори;

- укладення такого договору потребувало обов`язкового погодження профільного заступника Луцького міського голови. Таке погодження відсутнє, оскільки КП "Луцькводоканал" не мало наміру його укладання (з огляду на наявність у КП "Луцькводоканал" договірних відноси з ПрАТ "Волиньобленерго", не розірваних станом на січень 2019р. у встановленому законом поряду, про що сказано вище), і, відповідно, директор КП "Луцькводоканал" не звертався до Луцької міської ради за отриманням такого погодження, і, відповідно, не мав правової можливості укласти договір приєднання про постачання електричної постачальником "останньої надії";

Все викладене вище свідчить про відсутність договірних відносин між КП "Луцькводоканал" та ДПЗД "Укрінтеренерго", та, відповідно, підстав для стягнення з цього комунального підприємства на користь ДПЗД "Укрінтеренерго" 9 276 922,25 грн., оскільки, у відповідності до норм ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2021 р. апеляційну скаргу Луцької міської ради на рішення господарського суду Волинської області від 28.01.2020 р. у справі № 903/737/19 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: подати докази надіслання копії апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватному акціонерному товариству "Волиньобленерго" та оригінал або належним чином засвідчену копію доказу отримання копії апеляційної скарги Комунальним підприємством "Луцькводоканал" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено Луцькій міській раді, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

29.01.2021 р. на адресу апеляційного господарського суду від скаржника надійшов лист, до якого долучено докази надіслання копії апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватному акціонерному товариству "Волиньобленерго" та оригінал доказу отримання копії апеляційної скарги Комунальним підприємством "Луцькводоканал".

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Луцької міської ради на рішення господарського суду Волинської області від 28.01.2020 р. у справі №903/737/19 та призначено її до розгляду на 22 лютого 2021 р.

16.02.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Луцької міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 р. у справі №903/737/19 залишити без змін.

19.02.2021 від Луцької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв`язку з неможливістю забезпечення участі представника Луцької міської ради в судове засідання (наявність інших судових справ, дату яких погоджено з судами раніше (№161/19541/20; 161/18450/20; 161/20053/20; 161/13144/19; 161/20462/20).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 22 березня 2021 р. об 11:00 год.

19.03.2021 від КП "Луцькводоканал" надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату.

В обґрунтування клопотання КП "Луцькводоканал" посилається на значне погіршення епідеміологічної епідеміологічної ситуації, пов`язаної із розповсюдженням гострої респіраторної хвороби СОVID-19 та зростанням кількості захворювань загалом по Україні і у Волинській та Рівненській областях зокрема, КП "Луцькводоканал" не має можливості забезпечити участь свого представника в судовому засіданні 22 березня 2021р.

22.03.2021 від Луцької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв`язку з неможливістю забезпечення участі представника Луцької міської ради в судове засідання (№161/19541/20; 161/18450/20; 161/20053/20; 161/13144/19; 161/20462/20)).

Розглянувши вище зазначені клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову в їх задоволенні, враховуючи наступне.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В даному випадку КП "Луцькводоканал" та Луцькою міською радою не надано жодних доказів в підтвердження неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні.

У Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004р. №15-рп/2004 вказано верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Призначаючи справу до розгляду, а також відкладаючи розгляд справи 22.02.2021 суд апеляційної інстанції надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Явка учасників у справі не визнавалась обов`язковою, а також попереджено про те, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт не був позбавлений можливості забезпечити участь в судовому засіданні іншого представника.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні у відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Надаючи оцінку доводам скаржника в підтвердження обставин порушення судовим рішенням його прав та інтересів, суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 ст. 4 ГПК України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції ( ч. 1 ст. 254 ГПК України).

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, які не брала участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі № 910/20190/16).

Як свідчать матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Тобто, предметом позову в цій справі є виключно позовні вимоги про стягнення заборгованості з КП "Луцькводоканал" на користь ДП зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на підставі укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, оператором системи розподілу є ПрАТ "Волиньобленерго".

В матеріалах справи відсутні докази, що Луцька міська рада є стороною укладеного між позивачем та відповідачем договору.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 1.2. Статуту КП "Луцькводоканал", Засновником (власником) Підприємства є територіальна громада міста Луцька, в особі Луцької міської ради.

Відповідно до п. 1.5. Статуту, Підприємство є юридичною особою, користується правом господарського відання щодо закріпленого за ним майна, має право від свого імені укладати договори, набувати майнові і немайнові права та нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судах, займатися діяльністю, яка відповідає напрямкам, передбаченим цим Статутом.

Пунктом 1.6. Статуту передбачено, що Підприємство діє на принципах господарської самостійності: має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку, штамп, бланки зі своїм найменуванням тощо. Прав і обов`язків юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації.

Згідно п.1.9. Статуту КП "Луцькводоканал", Засновник (власник - Луцька міська рада) не несе відповідальності за зобов`язаннями Підприємства, а Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями Засновника (власника).

З вище викладеного вбачається, що КП "Луцькводоканал" є юридичною особою, яка має право від свого імені укладати договори, набувати майнові і немайнові права та нести обов`язки.

Також, згідно Статуту КП "Луцькводоканал", Луцька міська рада не несе відповідальності за зобов`язаннями Підприємства.

Матеріали справи свідчать, що на момент звернення Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з позовом до КП "Луцькводоканал" про стягнення 9 276 922,25 грн., упродовж усього розгляду справи судом першої інстанції та на момент прийняття оспорюваного рішення Луцька міська рада не перебувала у складі учасників провадження у справі №903/737/19.

У мотивувальній частині оспорюваного рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 р. у справі №903/737/19 відсутні будь-які висновки суду про права та обов`язки Луцької міської ради.

Не вказано прямо про права і обов`язки Луцької міської ради і в резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Окрім того, відсутність порушення прав і обов`язків Луцької міської ради підтверджується Статутом КП "Луцькводоканал".

За таких обставин Луцька міська рада не може перебувати у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у межах даного спору, а є особою, яка не брала участі у справі.

З огляду на вищевикладені обставини, Північно-західний апеляційний господарський суд з`ясував, що оскаржуване рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 р. у справі №903/737/19 не стосується прав та обов`язків Луцької міської ради.

Із урахуванням наведеного вище, апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі №903/737/19 - Луцької міської ради слід закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у даному випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 254, 264, 269, 273, 275, 281, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження у справі №903/737/19 за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі - Луцької міської ради закрити.

2. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/737/19 повернути до Господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.