ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2021 Справа № 905/2168/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Стрюкова А.О.

розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,

до відповідача Комунального підприємства "Тепломережа" Вугледарської міської ради, м. Вугледар, Донецька область,

про стягнення 1129989,58 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального підприємства "Тепломережа" Вугледарської міської ради, м. Вугледар, Донецька область, про стягнення боргу у сумі 1 129 989,58 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/2168/20; справу №905/2168/20 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №3586/18-КП-6 від 09.10.2018 купівлі-продажу природного газу в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, який було передано за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача виник борг в сумі 1036207,64 грн. Додатково, на підставі ст.625 ЦК України на суму основного боргу позивачем було нараховано 3% річних в розмірі 50237,74грн., інфляційні втрати - 43544,20грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд залишити позов без задоволення. Відповідач погоджується, що сума основного боргу за договором №3586/18-КП-6 від 09.10.2018 складає 1036207,64 грн., проте посилається на те, що: - позивачем не додержано порядку досудового врегулювання спору; - Комунальне підприємство "Тепломережа" Вугледарської міської ради є збитковим та перебуває в тяжкому матеріальному стані та у зв`язку з наявною дебіторською заборгованістю споживачів, не має можливості розрахуватися з позивачем; - відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України фактично 3 % річних є пенею, яка може застосовуватися в разі прострочення грошового зобов`язання, а суд має право зменшити розмір штрафних санкцій.

У відповіді на відзив позивач посилаючись на ст. 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Таким чином, зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат є порушенням статті 625, 627 ЦК України.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

09.10.2018 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальним підприємством "Тепломережа" Вугредарської міської ради" (споживач) був підписаний договір №3586/18-КП-6 (далі - договір) постачання природного газу, за приписами п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати поставити споживачеві у 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору природний газ, що постачається цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

За правилами п. 2.1 укладеного сторонами договору (з урахуванням додаткової угоди №4 від 30.11.2018, №6 від 20.03.2019, №8 від 15.04.2019) постачальник передає споживачу з 01.10.2018р. по 30.04.2019р. (включно) природний газ обсягом: жовтень 2018 - 1,462 тис. куб. метрів, листопад 2018 - 24,704 тис. куб. метрів, грудень 2018 - 30,721 тис. куб. метрів, січень 2019 - 32,512 тис. куб. метрів, лютий 2019 - 27,544 тис. куб. метрів, березень 2019 - 27,9 тис. куб. метрів, квітень 2019 - 2,485 тис. куб. метрів.

Згідно з п. 3.1 договору (з урахуванням додаткової угоди №4 від 30.11.2018) постачальник передає споживачу природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу від газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

За змістом п.5.2 договору (з урахуванням додаткової угоди №3 від 06.11.2018) ціна за 1000 куб.м газу на 01.11.2018 становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн.

Пунктом 5.3 Договору визначений наступний порядок здійснення розрахунків за договором:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалась дія ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання»;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.5.1 цього договору;

3) з поточного рахунку споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від споживача на рахунок зі спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховується як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 5.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погодились, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем:

1) у першу чергу - відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафу;

3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.

За приписами п. 5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 12.1 договору (з урахуванням додаткової угоди від 26.10.2018) договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2018р. до 26.10.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір, додатки до нього підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору між позивачем та відповідачем було підписано наступні акти приймання-передачі природного газу:

- б/н від 31.10.2018р. у жовтні 2018 року на суму 13872,40 грн.,

- б/н від 30.11.2018р. у листопаді 2018 року на суму 184850,45 грн.,

- б/н від 31.12.2018р. у грудні 2018 року на суму 229873,32 грн.,

- б/н від 31.01.2019р. у січні 2019 року на суму 243274,68 грн.,

- б/н від 28.02.2019р. у лютому 2019 року на суму 206101,07 грн.,

- б/н від 31.03.2019р. у березні 2019 року на суму 158130,04 грн.,

- б/н від 30.04.2019р. у квітні 2019 року на суму 17224,97 грн.

Позивач поставив природний газ на загальну суму 1053326,93 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за поставлений природний газ за Договором відповідач розрахувався не в повному обсязі та з порушенням передбаченого умовами Договору терміну розрахунків згідно з випискою операцій по договору №3586/18-КП-6 з 01.10.2018 по 31.12.2019 (а.с. 52), внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1036207,64 грн.

Як зазначалося, у відзиві на позовну заяву відповідач визнає наявність основного боргу за договором №3586/18-КП-6 від 09.10.2018 в сумі 1036207,64 грн.

Проте, встановлений договором обов`язок по оплаті отриманого товару у повному обсязі та у передбачений договором строк відповідач не виконав, внаслідок чого Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заявлено вимогу, зокрема, про стягнення основного боргу у розмірі 1036207,64 грн.

Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою жовтня 2018 року - 25.11.2018р. включно,

- за поставкою листопада 2018 року - 25.12.2018р. включно,

- за поставкою грудня 2018 року - 25.01.2019р. включно,

- за поставкою січня 2019 року - 25.02.2019р. включно,

- за поставкою лютого 2019 року - 25.03.2019р. включно,

- за поставкою березня 2019 року - 25.04.2019р. включно,

- за поставкою квітня 2019 року - 25.04.2019р. включно.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №3586/18-КП-6 від 09.10.2018 р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки щодо оплати вартості поставленого газу в повному обсязі, вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 1036207,64 грн. основного боргу є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3% річних за загальний період з 27.11.2018р. по 30.09.2020р. в розмірі 50237,78 грн. та інфляційні втрати за загальний період 01.12.2018 по 30.09.2020 в розмірі 43544,16 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою калькулятора штрафів програмного комплексу "Ліга: Закон" наданий позивачем розрахунок пред`явлених до стягнення з відповідача сум інфляційних та 3% річних, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та арифметичну вірність, а саме: 3% річних складають - 50237,78 грн., інфляційні втрати - 43544,16 грн. Відповідач протилежного не довів, проти поданого розрахунку позивача не заперечив, власного контррозрахунку позовних вимог не надав.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат, суд враховує те, що 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України, та штрафними санкціями в розумінні ст. 230 Господарського кодексу України а входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника у вигляді відшкодування кредитору матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання плати (компенсації) від боржника за користування утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові.

З огляду на та що, приписи ст. 551 Цивільного кодексу України передбачають підстави зменшення судом лише неустойки, ст. 233 Господарського кодексу України - підстави зменшення судом штрафних санкцій, викладене у відзиві клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Викладені у відзиві доводи відповідача щодо збитковості підприємства, наявності дебіторської заборгованості споживачів газу, судом до уваги не приймаються, оскільки ч.2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності як відсутність, недостатність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Тепломережа" Вугредарської міської ради" про стягнення 1129989,58 грн. - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Тепломережа» Вугледарської міської ради» (85670, Донецька обл., м. Вугледар, вул. 13 Десантників, 53, ідентифікаційний код 40175733) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6 ідентифікаційний код 20077720) основного боргу - 1036207,64 грн., 3% річних - 50237,74грн., інфляційних втрат - 43544,20грн., судовий збір у розмірі 16949,84 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 22.03.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.03.2021.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз