ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

23.03.2021 Справа № 905/2382/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Доннік А.В.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Сбербанк" №9548/4/06-2 від 18.08.2020 про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг"

за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ ()

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", м.Маріуполь Донецької області ()

про банкрутство

ліквідатор - Чупрун Є.В.

Представники учасників справи:

від АТ "Сбербанк": Гур`єв М.В. (адвокат на підставі довіреності);

інші представники учасників справи не з`явились;

Ліквідатор: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Донецької області (суддя Курило Г.Є.) на стадії ліквідаційної процедури знаходиться справа №905/2382/18 за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", м.Маріуполь Донецької області. Повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Чупрун Є.В.

26.08.2020 від Акціонерного товариства «Сбербанк» через канцелярію Господарського суду Донецької області надійшла заява №9548/4/06-2 від 18.08.2020 про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріупольський млинкомбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдінг». Як на правову підставу звернення до суду з вказаною заявою АТ «Сбербанк» посилається на ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства, за переконанням заявника договір поруки від 02.04.2018 має ознаки фіктивного.

07.09.2020 на адресу суду від ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» надійшов відзив на заяву про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018. Останній наголошує, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.03.2020 визнано вимоги ТОВ «Профі Трейдінг» на загальну суму 508861801,26грн. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 ухвала Господарського суду Донецької області від 16.03.2020 залишена без змін. Зазначені судові рішення набрали законної сили, в касаційному порядку не скасовані та є чинними і обов`язковими до виконання. Боржник зазначив, що АТ «Сбербанк» не надає жодного доказу на підтвердження того, що укладення спірного договору поруки призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам. Зазначає, що факт пред`явлення вимоги щодо виконання грошових зобов`язань на наступний день після укладення договору поруки, не може свідчити, що на момент укладення оспорюваного договору поруки сторони не мали наміру створити правові наслідки, що з нього випливають, оскільки відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Не вчинення боржником і кредитором після пред`явлення вимоги щодо виконання грошових зобов`язань дій з виконання забезпеченого зобов`язання не може свідчити про фіктивність поруки, оскільки такі дії є процесуальним правом, наданим їм як позивачу та відповідачу у цивільній справі, а не їх обов`язком, і на той час ТОВ «Профі Трейдінг» вичерпало всі можливі заходи щодо стягнення боргу. Заявником не доводиться неможливість виконання ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» зобов`язання за оспорюваним договором поруки саме на момент укладення договору, оскільки відповідний висновок позивачем зроблено без урахування конкретних строків та порядку виконання зобов`язань, а також без урахування та аналізу реального фінансового стану боржника на момент укладення договору. На момент укладення договору від 02.04.2018 жодних підстав передбачити майбутню неплатоспроможність ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» у сторін оспорюваного правочину не було, тому не могло бути і підстав для укладення договорів з метою контролю процедури банкрутства, як про це безпідставно зазначає заявник, а невиконання договору поруки в добровільному порядку не свідчить про його укладення без наміру реального виконання в майбутньому. Наведене свідчить про відсутність у обох сторін умислу, спрямованого на вчинення фіктивного правочину, який виник у них до моменту укладення договору, про наявність правових наслідків, обумовлених договором, і, відповідно про відсутність підстав для поширення ст.234 ЦК України на спірні правовідносини. Боржник просить відмовити АТ «Сбербанк» у задоволенні заяви про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, який укладений між ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» та ТОВ «Профі Трейдінг».

07.09.2020 від ТОВ «Профі Трейдінг» надійшов відзив на заяву про визнання недійсним договору поруки, останній зазначає, що у встановлений строк ТОВ «Профі Трейдінг» заявило свої вимоги до ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» і ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.03.2020 визнано його вимоги на загальну суму 508861801,26грн. Не погоджуючись з ухвалою від 16.03.2020 АТ «Сбербанк» подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Східний апеляційний господарський суд виніс постанову від 11.08.2020, згідно з якою апеляційна скарга АТ «Сбербанк» залишена без задоволення, а ухвала від 16.03.2020 залишена без змін. Таким чином, ухвала Господарського суду Донецької області від 16.03.2020 і постанова Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 набрали законної сили, в касаційному порядку не скасовані та на цей час є чинними і обов`язковими до виконання. Стверджує, що договір поруки від 02.04.2018, який містить визначені законом суттєві умови для такого виду договорів, підписано та скріплено печатками ТОВ "Профі Трейдінг" і ТОВ "Маріупольський млинкомбінат", у зв`язку з чим такий договір породжує права та обов`язки для його сторін. У заяві АТ «Сбербанк» вказує на те, що Боржник, укладаючи договір поруки, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони. Однак, АТ «Сбербанк» не вказує які саме майнові дії ТОВ «Профі Трейдінг», як інша сторона, повинне було здійснити, та не надає жодного доказу на користь цього твердження. АТ «Сбербанк» не вказує яким чином ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» здійснив зменшення розміру своїх активів, та не надає жодного доказу на користь цього твердження. Проте, договір поруки не передбачає зменшення своїх активів будь-яким шляхом (продаж, списання, дарування та іншим чином відчуження). Також за переконанням ТОВ «Профі Трейдінг» АТ «Сбербанк» не надає жодного доказу на підтвердження того, що укладаючи договір поруки, боржник вчинив дії, спрямовані на необґрунтоване, сумнівне чи непропорційне збільшення розміру зобов`язань і наносять шкоду кредиторам. ТОВ «Профі Трейдінг» наголошує на відсутності передбачених законом підстав для визнання недійсним договору поруки як фіктивного правочину, оскільки АТ «Сбербанк» не доведено належними та допустимими доказами того, що сторони договору поруки не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення або ж діяли з обопільним умислом не створювати такі наслідки, тоді як у справі №905/2382/18 ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» (як Поручитель) відповідало як солідарний боржник перед ТОВ «Профі Трейдінг» (як Кредитором). ТОВ «Профі Трейдінг» просить суд відмовити АТ «Сбербанк» у задоволенні заяви вих.№9548/4/06-2 від 18.08.2020 про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, який укладений між ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» та ТОВ «Профі Трейдінг».

10.09.2020 на електронну адресу суду від розпорядника майна надійшов відзив на заяву про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, в якому останній просить суд відмовити АТ «Сбербанк» у задоволенні заяви від 18.08.2020 №9548/4/06-2 про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, який укладений між ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» та ТОВ «Профі Трейдінг». Розпорядник майна зазначає, що АТ «Сбербанк» відповідно до приписів ГПК України не надано відповідних доказів та не доведено те, що укладення правочину суперечить інтересам боржника чи кредиторів; конкретний розмір та реальність збитків, яких зазнав боржник чи кредитор, пов`язаний з укладенням оспорюваного правочину; наявність вини сторін правочину у збитках. АТ «Сбербанк» як не вказав яким чином укладений правочин зменшив розмір активів боржника, так і не надав відповідних доказів такого твердження. Договір поруки не передбачає зменшення активів боржника будь-яким шляхом: продаж, списання, дарування та інше відчуження. Документ скріплений кваліфікованим електронним підписом Чупруна Є.В.

Постановою суду від 02.12.2020 відмовлено в задоволенні клопотання розпорядника майна про введення процедури санації ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" у справі №905/2382/18 та призначення керуючим санацією ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" арбітражного керуючого Чупруна Євгена Вікторовича; припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", м.Маріуполь; припинено повноваження розпорядника майна боржника Чупруна Євгена Вікторовича; визнано боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру по справі строком на 12 місяців; ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" призначено арбітражного керуючого Чупруна Євгена Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №424 від 06.03.2013; поштова адреса: 40022, м.Суми, вул.Троїцька, 21; РНОКПП НОМЕР_1 ); оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" і відкриття ліквідаційної процедури; ліквідатору по закінченні ліквідаційної процедури представити суду звіт про проведену роботу, ліквідаційний баланс банкрута та документи, передбачені ст.65 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалами суду розгляд заяви відкладався.

23.03.2021 на електронну адресу суду від ліквідатора - арбітражного керуючого Чупруна Є.В. надійшло клопотання, за змістом якого останній просив суд судове засідання у справі №905/2382/18, призначене на 23.03.2021 о 14:20год., провести без участі ліквідатора за наявними у справі документами. Документ скріплений кваліфікованим електронним підписом. Суд задовольняє означене клопотання.

В судових засіданнях представник АТ "Сбербанк", підтримував заяву про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, просив її задовольнити.

Представник ТОВ "Профі Трейдінг" у судових засіданнях заперечив проти заяви про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018.

Ліквідатор у судових засіданнях заперечував проти заяви визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Сбербанк" №9548/4/06-2 від 18.08.2020 про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг", суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» (Комісіонер) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» (Комітент) укладено Договір комісії №30/06/2015 від 30.06.2015, за яким відповідно до п.1.2., п.2.2.1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» за період з липня 2015 року по грудень 2017 року передало на комісію Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» товар (хлібобулочні та кондитерські вироби) на загальну суму 1 198 467 969,73грн.

Передача товару на комісію підтверджується актами приймання-передачі товару за період з 31.07.2015 по 31.12.2017.

Відповідно до п 2.3.3., п.4.3 договору комісії №30/06/2015 від 30.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» за період з липня 2015 року по грудень 2017 року перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» грошові кошти на загальну суму 595 222 259,38грн, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками банку.

Залишок несплачених коштів станом на 01.01.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» становить 603 245 710,35грн.

Відповідно до п.п.5.1.-5.4 договору комісії №30/06/2015 від 30.06.2015, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» за період з липня 2015 року по листопад 2017 року надало послуги Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» з продажу хлібобулочних та кондитерських виробів на загальну суму 160 565 066,82грн, за які Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» сплатило 2 321 500,00грн. Загальна сума не оплачених послуг на користь Комісіонера станом на 01.01.2018 складає 158 243 566,82грн.

Надання послуг Комісіонером підтверджується: звітами комітенту за період з 31.07.2015 по 31.12.2017; додатками до звітів комісіонера за період з 31.07.2015 по 31.10.2017.

Розмір комісійної винагороди підтверджується додатковими угодами до договору комісії №30/06/2015 від 30.06.2015 за період з 31.07.2015 по 31.10.2017, які наявні у матеріалах судової справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» не в повному обсязі перераховано грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест», залишок не сплачених коштів за договором комісії, з відрахуванням вартості неоплачених послуг на користь Комісіонера у розмірі 158243566,82грн., станом на 01.01.2018 становив 445 002 143,53грн.

01.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» первісний боржник та Публічним акціонерним товариством «Одеський коровай» - новий боржник, укладено договір про переведення боргу.

Згідно п.1.1 договору переведення боргу первісний боржник переводить свій борг щодо виплати комісійної плати у сумі 445002143,53грн. за реалізацію товару за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015, укладеного між первісним боржником и Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» (Кредитор), а новий боржник замінює первісного боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного вище договору (Основний договір), і приймає на себе обов`язки первісного боржника за Основним договором.

Як визначено п.1.2 договору, цей договір укладено сторонами разом із письмовою згодою Кредитора на переведення боргу, що підтверджується його листом (повідомленням) від 01.03.2018, який є невід`ємною частиною договору.

Новий боржник зобов`язується виконати обов`язки первісного боржника перед Кредитором на умовах Основного договору (п.3.1 договору).

У п.3.2 договору сторони погодили, що підписання цього договору сторони підтверджують, що первісний боржник передав новому боржнику документи (їхні копії), що підтверджують дійсність вимог Кредитора за Основним договором: договір комісії №30/06/2015 від 30.06.2015 (Основний договір); додаткові угоди №1-28 до договору №30/06/2015 від 30.06.2015; акти приймання-передачі товару до договору №30/06/2015 від 30.06.2015; звіти комітенту до договору №30/06/2015 від 30.06.2015; акти звірки взаємних розрахунків до договору №30/06/2015 від 30.06.2015; банківські виписки та/або платіжні доручення до договору №30/06/2015 від 30.06.2015.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (у разі наявності). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п.5.1 та визначається часом достатнім для належного виконання цього договору сторонами (п.п.5.1, 5.2 договору).

Отже, з моменту укладання договору від 01.03.2018 до Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай» перейшло зобов`язання зі сплати грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015 в обсязі 445002143,53грн.

Доказів про виконання Публічним акціонерним товариством «Одеський коровай» прийнятого зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» матеріали справи не містять.

02.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» - первісний кредитор та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдінг» - новий кредитор укладено договір №02-04/18 про відступлення права вимоги, відповідно до якого регулюються відносини, пов`язані із заміною правомочної сторони в грошовому зобов`язанні, що виникли із договору комісії №30/06/2015 від 30.06.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест» (Основний договір) на суму 445 002 143,53грн (п.1 договору).

Як визначено у п.2 договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор передає, в новий кредитор приймає належне первісному кредитору право вимоги до Боржника і стає кредитором за Основним договором.

Новий кредитор сплачує первісному кредитору плату за відступлення права вимоги за цим договором у розмірі 445002143,53грн, після отримання письмового повідомлення про сплату, протягом тридцяти банківських днів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок первісного кредитора, або іншим способом, що не суперечить нормам діючого законодавства України (п.3 договору).

Сторони підтверджують, що загальна заборгованість Боржника за Основним договором, право вимоги якої переходить до нового кредитора, згідно даного договору, на момент його підписання становить 445002143,53грн (п.4 договору).

Договір про відступлення права вимоги підписано та скріплено печатками сторін, повноваження осіб, що вчинили означений правочин не оспорюються.

Між первісним кредитором та новим кредитором складено акт приймання-передачі прав вимоги від 02.04.2018 за договором про відступлення права вимоги №02-04/18 від 02.04.2018 (додаток №2 до договору), у якому зазначили відступлення первісним кредитором та набуття новим кредитором права вимоги до Боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015; загальна сума заборгованості Боржника за Основним договором, право вимоги якої переходить до нового кредитора становить суму 445002143,53грн; новий кредитор та первісний кредитор визнають, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акта приймання-передачі прав вимоги.

Як свідчать матеріали справи 02.04.2018 Публічним акціонерним товариством «Одеський коровай» отримано повідомлення про відступлення права вимоги за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015 на суму 445 002 143,53грн.

11.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдінг» звернулось до Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай» з вимогою про сплату боргу, яку останнім не виконано.

02.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" (Поручитель) укладено договір поруки від 02.04.2018.

За даним договором Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником (Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай", ) зобов`язань, вказаних в ст.2 цього договору. Під зобов`язанням розуміється зобов`язання Боржника перед Кредитором, що випливають з договору(ів), з якого(их) випливає зобов`язання, суть та строки виконання якого передбачені ст.2 цього договору. В цьому договорі, в залежності від контексту, термін "зобов`язання" означає як всі зобов`язання Боржника перед Кредитором разом, які перелічені в ст.2 цього договору, так і окремо будь-яку частину цих зобов`язань (п.1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання Боржником суми у розмірі 445002143,53грн. Відповідальність Поручителя обмежується лише зазначеною сумою, понад цю суму Поручитель не несе ніякої відповідальності за зобов`язаннями Боржника.

У разі порушення Боржником зобов`язання, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право Кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від Боржника і Поручителя разом, так і від кожного з них окремо (п.1.3 договору).

Пункт 2.1 ст.2 договору визначає, що порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язання Боржника перед Кредитором за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" (), з усіма змінами, доповненнями та первинними документами до нього, а саме: зобов`язань зі сплати залишку несплачених коштів Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015 на суму 445002143,53грн., право вимоги на яку у Кредитора виникло на підставі договору про відступлення права вимоги №02-04/18 від 02.04.2018, а обов`язок сплати якої у Боржника виникло на підставі договору про переведення боргу від 01.03.2018.

Пунктами 3.1-3.3 договору поруки встановлено, що у разі порушення зобов`язання Боржником Кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину), Кредитор направляє вимогу в якій зазначається загальна сума заборгованості, при цьому не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт невиконання зобов`язання Боржником. Вимога Кредитора буде достатньою Поручителю підставою виконати зобов`язання на суму, вказану у такій вимозі, без-будь яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації чи документів; поручитель зобов`язаний виконати пред`явлену йому вимогу Кредитора в валюті Зобов`язання в повному обсязі в строк не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання такої вимоги; у разі порушення Поручителем строку виконання вимоги Кредитора, Поручитель повинен сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого виконанням платежу за весь час прострочення.

У п.5.1.4, п.5.1.6 договору підтверджено відсутність на дату укладання договору справ (у будь-якій їх стадії) про банкрутство Поручителя; підписання цього договору не призведе до порушення установчих документів Поручителя, його внутрішніх положень або будь-якого положення чинного законодавства України, що має відношення до Поручителя, рішення про укладення цього договору прийняте відповідними органами управління згідно їх компетенції, визначеної уставними документами Поручителя.

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору порука за цим договором припиняється, за умови виконання Поручителем зобов`язання Боржника перед Кредитором, в обсязі передбаченому пунктом 1.2 цього договору; у будь-якому випадку порука припиняється 31.12.2019.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Кредитора, Поручителя (п.7.6 договору поруки).

Договір поруки підписано без зауважень чи заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" з вимогою відповідно до п.п.3.1, 3.2 ст.3 договору поруки від 02.04.2018 виконати зобов`язання перед кредитором у повному обсязі на суму 445 002 143,53грн.

Дана вимога отримана боржником 03.04.2018.

Таким чином, враховуючи положення п.3.2 договору поруки, строк виконання основного зобов`язання Поручителем становить по 10.04.2018 включно.

Проте, дане зобов`язання, в порушення ст.ст.525 та 526 Цивільного кодексу України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат" не виконано.

Станом на дату укладання оспорюваного правочину Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", м.Маріуполь на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" суму заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії від 06.03.2012 року №26-Н/12/24/ЮО-KL в розмірі 23135150 (двадцять три мільйони сто тридцять п`ять тисяч сто п`ятдесят) доларів США 72 центи, 344760 (триста сорок чотири тисячі сімсот шістдесят)грн. 26 коп. пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією, 895421 (вісімсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста двадцять одна) грн. 12 коп. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією.

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", м.Маріуполь на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" третейський збір в розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

14.01.2016 у справі №910/28332/15 видано наказ на виконання вищевказаного рішення. Крім того видано наказ, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Луніна, буд. 50, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 609,00 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 05.07.2016 у справі №905/1923/15, в т.ч. звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012, що складається з простроченої заборгованості за кредитною лінією в розмірі 19973750,00 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитною лінією в розмірі 3585315,82 доларів США, пені, нарахованої за прострочення з повернення заборгованості за кредитною лінією за період з 04.02.2014 по 13.04.2014 в розмірі 33418,54 грн., на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", передане в іпотеку за договором іпотеки від 06.03.2012р., а саме, на комплекс загальною площею 33 472,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, проспект Луніна (вулиця Портова), будинок 50, та встановлено початкову ціну продажу предмету іпотеки - 145000000,00грн з урахуванням ПДВ.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.09.2016 рішення Господарського суду Донецької області від 05.07.2016 по справі №905/1923/15 скасовано частково, а саме в частині звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування кредитною лінією в розмірі 1508130,33 дол.США, в цій частині припинено провадження, в решти частини заборгованості за процентами в сумі 2077185,49 дол.США залишено без змін, в іншій частині рішення залишено без змін.

28.07.2016 головним держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №910/28332/15 виданого 14.01.2016. У зв`язку з допущенням помилки в адресі місцезнаходження боржника державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки в процесуальному документі від 02.11.2018 та змінено адресу боржника ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" м.Маріуполь, пр.Леніна, 50 на м.Маріуполь, пр.Луніна, 50 в постанові про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2016, постанові про звернення стягнення на майно боржника від 27.08.2016, постанові про стягнення виконавчого збору від 11.08.2016, постанові про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника від 11.08.2016, постанові про розшук майна боржника від 02.03.2017, постанові про звернення стягнення на майно боржника від 18.01.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 у справі №910/23250/15 в рахунок часткового погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Сбербанк» за договором від 06 березня 2012 року №26-Н/12/24/ЮО/КL, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» в розмірі 23 559 065 доларів США 82 центи, з яких: 19 973 750 (дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят) доларів США заборгованість за кредитною лінією; 3 585 315 (три мільйони п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч триста п`ятнадцять) доларів США 82 центи. Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 06.03.2012, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Святошино» та Публічним акціонерним товариством «Сбербанк», посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трубніковою І.О. та зареєстрований в реєстрі за №262: майновий комплекс, загальною площею 5 820,8 (п`ять тисяч вісімсот двадцять цілих і вісім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кричевського Федора, буд.19. Визнано за Публічним акціонерним товариством «Сбербанк» право власності на майновий комплекс, загальною площею 5 820,8кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кричевського Федора, буд.19.

Розмір заборгованості за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15 і наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/28332/15, з урахуванням здійсненого 24.06.2016 погашення заборгованості за рахунок прийняття Банком у власність майна, становить 21627020,39 доларів США та 1240181,38грн і складається з 19973750,00 доларів США заборгованості за кредитом; 1653270,39 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом; 344760,26 грн. пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією; 895421,12 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

У межах справи №905/2382/18 встановлено наявність суб`єктивного права Маріупольсьої міської ради Донецької області на отримання орендної плати від боржника, а у останнього відповідного обов`язку зі сплати, згідно розрахунку договірних обов`язків по орендній платі за землю станом на 01.11.2019, плати за оренду земельних ділянок у період жовтень 2016р. - серпень 2019р. у загальній сумі 3277607,74грн., а також наявність грошових зобов`язань, на час укладання та дії договору поруки, перед Головним управлінням державної податкової служби у Донецькій області.

За даними, що містить балансова довідка боржника, станом на 30.09.2019 на балансі товариства стаття балансу "Основні засоби" обліковуються основні засоби (обладнання та ін.) по первісній вартості 12263407,13грн., залишкова вартість 52289,25грн.

Кредиторська заборгованість станом на 30.09.2019, за даними Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", за основним зобов`язанням, при цьому без урахування прийнятого на себе зобов`язання за договором поруки від 02.04.2018, дорівнює 389684024,39грн; дебіторська заборгованість 2654453,73грн.

Відповідно до балансової довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" №б/н від 29.11.2019, станом на 30.09.2019 на балансі товариства стаття балансу "Основні засоби" обліковуються основні засоби (нерухоме майно та ін.) на суму 7911672,61грн, залишкова вартість 203585,76грн.

Відповідно до балансової довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" №б/н від 29.11.2019 (уточнена), станом на 30.09.2019 на балансі товариства стаття балансу "Основні засоби" обліковуються основні засоби (рухоме майно та ін.) по первісній вартості 12422067,12грн., залишкова вартість 42 721,38грн.

Згідно балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2019 чисті активи становлять 9834000,00грн на початок звітного періоду, на кінець звітного періоду має від`ємне значення.

Відповідно до наявного в матеріалах справи звіту інвентаризації майнових активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" станом на 01.01.2020 виявлено активи боржника: основні засоби загальною кількістю 101 одиниця залишковою вартістю 225663,26грн (інвентаризаційний опис №1/1), основні засоби загальною кількістю 841 одиниця залишковою вартістю 8730,87грн (інвентаризаційний опис №2/1), основні засоби загальною кількістю 12 одиниць залишковою вартістю 0,00грн (інвентаризаційний опис №3/1), основні засоби загальною кількістю 84 одиниці залишковою вартістю 4732,60грн (інвентаризаційний опис №4/1), основні засоби загальною кількістю 31 одиниці залишковою вартістю 1818,58грн (інвентаризаційний опис №5/1), основні засоби загальною кількістю 24 одиниці залишковою вартістю 0,00грн (інвентаризаційний опис №1/2), капітальні інвестиції загальною кількістю 1 одиниця залишковою вартістю 6500,00грн (інвентаризаційний опис №1/3), виробничі запаси загальною кількістю 78883,522 одиниць на суму 480853,75грн (інвентаризаційний опис №1/4), основні засоби загальною кількістю 18 одиниць залишковою вартістю 37201,95грн (інвентаризаційний опис №1/5). Необоротні активів та групи вибуття утримувані для продажу), відкриті рахунки у кількості 10 одиниць. До активів боржника, зокрема входять: будівлі, автотранспорт, спецтехніка, обладнання, інше майно. Кредиторська заборгованість складає ,45грн (інвентаризаційна відомість №2/6). Дебіторська заборгованість складає 6208448,63грн, в тому числі дебіторська заборгованість, дата виникнення якої більше 3-х років, щодо якої сплинув строк позовної давності - 2465459,01грн (інвентаризаційна відомість №1/6). Акти інвентаризації (інвентаризаційні описи) складені та підписані розпорядником майна Чупруном Є.В., директором ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" Щетініним А.В. та директором ТОВ "Браво-Групп" Солдаткіною О.Є.

За даними аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" виділено та згруповано за якісними ознаками основні показники фінансового стану та результатів діяльності ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" за весь аналізований період. В ході аналізу були отримані наступні показники, які мають виключно хороші значення: позитивна динаміка рентабельності продажів; за останній рік отримано прибуток від продажів (1218 тис.грн), причому спостерігалася позитивна динаміка в порівнянні з попереднім роком (+895 тис.грн); короткострокова дебіторська заборгованість перевищує середньострокові зобов`язання на 3553 тис.грн (6208 тис.грн - 2655 тис.грн). В ході аналізу були отримані наступні негативні показники фінансового становища і результатів діяльності ТОВ "Маріупольський млинкомбінат": значення коефіцієнта забезпеченості власними оборотними засобами, яке дорівнює -3,42, не відповідає нормативному значенню; коефіцієнт поточної (загальної) ліквідності нижче прийнятої норми; коефіцієнт абсолютної ліквідності нижче прийнятої норми (має нульове значення); низька рентабельність активів (нагативне значення); негативна динаміка зміни власного капіталу як наслідок збитковості ТОВ "Маріупольський млинкомбінат"; не дотримується нормальне співвідношення активів за ступенем ліквідності і зобов`язань по терміну погашення; імовірність банкрутства розрахована за формулою Альтману є високою. Серед показників фінансового становища організації, що мають критичні значення, можна виділити наступні: повна залежність організації від позикового капіталу (негативна величина власного капіталу); чисті активи менше статутного капіталу, при цьому за період мало місце зниження величини чистих активів; коефіцієнт швидкої (проміжної) ліквідності значно нижче норми; коефіцієнт покриття інвестицій значно нижче норми; вкрай нестійке фінансове становище за величиною власних оборотних коштів.

З висновків, викладених у звіті розпорядника майна вбачається, що загальна вартість активів боржника станом на 01.01.2020 складає 6977 тис.грн, в той час як визнана судом загальна сума кредиторських вимог становить ,25грн.

АТ "Сбербанк", як кредитор боржника у справі про банкрутство, просить визнати недійсним договір поруки від 02.04.2018 як заінтересована особа, яка не є стороною цього договору, з тих мотивів, що зазначений правочин має ознаки фіктивності, оскільки його укладено без наміру створення правових наслідків, обумовлених у договорі, що впливає на баланс інтересів боржника та кредиторів.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

18.12.2018 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Акціонерного товариства "Сбербанк" №38174/4/06-2 від 13.12.2018 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження у справі про банкрутство ТОВ «Маріупольський млинкомбінат» відкрито 02.12.2019.

Договір поруки від 02.04.2018 укладений за чинності норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII та згідно п. 2, 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації.

Отже, з введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність, а дія норм Кодексу розповсюджується на всі правовідносини в межах справ про банкрутство.

Згідно зі статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частини 1 та 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Таким чином, ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства регулюють відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в так званий «підозрілий» період до відкриття провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказані статті визначають підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Суд відзначає, що положення ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства щодо підстав для визнання недійсним правочину за своєю суттю є аналогічними.

Оскільки провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" відкрито 02.12.2019, заява Акціонерного товариства "Сбербанк" №9548/4/06-2 від 18.08.2020 про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018 подана до суду 26.08.2020, приймаючи до уваги п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, суд при розгляді означеної заяви застосовує норми Кодексу України з процедур банкрутства.

Відтак, положення статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства розширюють визначені приписами статті 215 Цивільного кодексу України підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписи статті 203 Цивільного кодексу України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Згідно з частинами 1, 2 статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (у даному випадку - заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги боргу).

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Таким чином, суд з`ясовуючи питання щодо фіктивності договору, як укладеного всупереч інтересам заявника, має з`ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, аніж це випливає зі змісту договору. Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення. Оскільки договір поруки є безоплатним, тобто не має очевидної економічної мети (за виключенням випадків коли поручитель бере плату за свої послуги з боржника відповідно до статті 558 Цивільного кодексу України), то суд при вирішенні питання щодо фіктивності договору має з`ясувати дійсні мотиви, через які особа поручається за боржника перед кредитором і чи є такі мотиви добросовісними.

У той же час однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, які передбачають, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Згідно із частинами 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, а тому у разі, якщо сторони, які укладають договір, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, то правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України), з одночасним посиланням на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 Цивільного кодексу України.

Як зазначалось вище, боржник, як поручитель за договором поруки від 02.04.2018, прийняв на себе зобов`язання щодо солідарної відповідальності із боржником - Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" за виконання грошових зобов`язань у сумі 445002143,53грн.

Вчинення оспорюваного договору відбулось за обставин здійснення органами виконавчої служби заходів щодо примусового стягнення заборгованості боржника, отже боржник взяв на себе нові значні зобов`язання у період існування у нього невиконаного зобов`язання із погашення заборгованості перед іншими кредиторами.

Боржником не підтверджена належними доказами фінансова можливість виконання фінансового зобов`язання у розмірі 445002143,53грн за договором поруки.

За переконанням суду особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом трьох років, що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо взяття на себе зобов`язання, внаслідок виконання якого грошові зобов`язання боржника перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що взяття на себе зобов`язання, внаслідок виконання якого грошові зобов`язання боржника перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам, в тому числі Акціонерному товариству «Сбербанк».

З даного можна дійти висновку, що боржник прийняв значне зобов`язання, за наявності заборгованості перед іншими кредиторами, при цьому не вбачається наявності можливості виконання зобов`язання та така можливість не відстежується на протязі дії поруки.

Крім того, за відсутності доказів фінансової спроможності, як при укладанні договору, так і у подальшому, звертаючись до специфіки оспорюваного договору, не можна дійти висновку про намагання досягти правового результату у вигляді направлення вимоги боржнику.

Беручи до уваги розмір зобов`язання за договором поруки, правову природу цього правочину та його мету, враховуючи відкритість доступів до Єдиного державного реєстру судових рішень та Автоматизованої системи виконавчого провадження не можна вважати Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" таким, що не могло бути обізнано про наявність у боржника значної заборгованості перед іншими кредиторами. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" повинно було проявити розумну обачність при укладені цього договору.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" не спростовано доводів заявника та не доведено зворотного, а з матеріалів справи не слідує існування ознак реального виконання або фінансової можливості виконання зобов`язання, яке прийнято Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", отже спірний договір поруки не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, та вчинений для створення штучної заборгованості боржника, заявленої під час проведення його процедури банкрутства.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 названого Кодексу є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, судом враховано, що Постановою Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №905/2382/18 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 16.03.2020 в частині відмови Акціонерному товариству "Сбербанк" у визнанні кредитором боржника та в частині визнання кредиторами боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002", Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" у справі №905/2382/18 скасовано; справу №905/2382/18 в скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області, отже заперечення боржника та Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" стосовно того, що кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" були визнані судом до уваги не приймаються.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що договір поруки від 02.04.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" має ознаки фіктивного, та підлягає визнанню недійсним.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства).

Керуючись ст.ст.7, 9, 42 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Сбербанк" №9548/4/06-2 від 18.08.2020 про визнання недійсним договору поруки від 02.04.2018, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" задовольнити.

2. Визнати недійсним договір поруки від 02.04.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат".

3. У судовому засіданні 23.03.2021 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали підписано 29.03.2021.

4. Ухвала набирає чинності у строк та порядку, визначеному ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства.

5. Ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

6. Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодекс у України).

Суддя Г.Є. Курило