ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021м. ДніпроСправа № 904/7087/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Безрідної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом фізичної особи-підприємця ШАТАЛОВОЇ НАТАЛІЇ ВАСИЛІВНИ

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕЛЕСВІТ"

про стягнення 301560,00грн. неустойки (договір оренди приміщення №02-О від 31.08.2015)

Представники:

від позивача: Олюха В.Г., представник на підставі ордеру; адвокат

від відповідача: не з`явився представник на підставі ордеру; адвокат

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Фізична особа-підприємець ШАТАЛОВА НАТАЛІЯ ВАСИЛІВНА (далі - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕЛЕСВІТ" (далі - відповідач) про стягнення 301560,00грн. неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовано на підставі договору оренди приміщення №02-О від 31.08.2015.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/7087/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020.

Ухвалою від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 03.02.2021.

11.01.2021 (електронною поштою) та 11.01.2021 (Укрпоштою) через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 06.01.2021 за вих.№б/н із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в якій просить суд постановити ухвалу про розгляд справи №904/7087/20 за правилами загального позовного провадження та заміну засідання, яке призначено на 03.02.2021, для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою від 15.01.2021 заяву відповідача від 06.01.2021 за вих.№б/н із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи почато спочатку. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання по справі на 02.02.2021.

16.01.2021 (електронною поштою) та 19.01.2021 (Укрпоштою) через відділ документального забезпечення від ВІДПОВІДАЧА надійшов відзив від 15.01.2021 за вих.№10/ТС у якому просить суд прийняти до уваги викладені у відзиві заперечення; відзив долучити до матеріалів справи та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Ухвалою від 11.01.2021 відзив від 15.01.2021 за вих.№10/ТС з доданими до нього документами прийнято до розгляду.

20.01.2021 через відділ документального забезпечення від ВІДПОВІДАЧА надійшла заява від 18.01.2021 за вих.№11/ТС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у якій просить суд постановити ухвалу про участь відповідача по справі №904/7087/20, призначеної судом на 02.02.2021 о 12год. 00хв. в судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою від 25.01.2021 у задоволенні заяви від 18.01.2021 за вих.№11/ТС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

28.01.2021 через відділ документального забезпечення від ПОЗИВАЧА надійшла відповідь на відзив від 25.01.2021 за вих.№б/н у якій просить суд не брати до уваги відзив та задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 11.01.2021 відповідь на відзив від 25.01.2021 за вих.№б/н з доданими до неї документами прийнято до розгляду.

01.02.2021 через відділ документального забезпечення від ВІДПОВІДАЧА надійшли заперечення від 29.01.2021 за вих.№27/ТС у яких просить суд прийняти до уваги викладені у цьому запереченні доводи відповідача щодо безпідставності правової позиції позивача; залишити відповідь на відзив без розгляду; позивачу відмовити у задоволенні позовної заяви. Ухвалою від 11.01.2021 заперечення від 29.01.2021 за вих.№27/ТС з доданими до неї документами прийнято до розгляду.

02.02.2021 через відділ документального забезпечення від ПОЗИВАЧА надійшла позовна заява (уточнена) від 02.02.2021 за вих.№б/н в якій конкретизовано період за який нараховано неустойку. Ухвалою від 11.01.2021 позовну заяву (уточнену) від 02.02.2021 за вих.№б/н прийнято до розгляду.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.02.2021 оголошено перерву з 12год. 23хв. 02.02.2021 до 11год. 45хв. 11.02.2021.

10.02.2021 (електронною поштою) та 11.02.2021 (поштою) через відділ документального забезпечення від ВІДПОВІДАЧА надійшла заява від 09.02.2021 за вих.353/ТС про проведення підготовчого судового засідання, яке призначено судом на 11.02.2021 о 11год. 45хв. без участі відповідача. Ухвалою від 11.01.2021 заяву відповідача від 09.02.2021 за вих.353/ТС про проведення підготовчого судового засідання, яке призначено судом на 11.02.2021 о 11год. 45хв. без участі відповідача задоволено.

Ухвалою від 11.02.2021 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті на 25.02.2021.

17.02.2021 (електронною поштою) та 22.02.2021 (Укрпоштою) через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 16.02.2021 за вих.356/ТС про проведення підготовчого судового засідання, яке призначено судом на 25.02.2021 о 11год. 45хв. без участі відповідача. Ухвалою від 11.02.2021 заяву відповідача від 09.02.2021 за вих.353/ТС задоволено.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Аналізуючи фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що неучасть представника відповідача у судовому засіданні не перешкоджає провадженню у справі. Крім цього, господарський суд наголошує, що явка в судове засідання повноважних представників учасників справи визнана НЕ обов`язковою, а неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає провадженню у справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2021 оголошено перерву з 11год. 54хв. 25.02.2021 до 12год. 30хв. 23.03.2021.

В судове засідання, яке відбулося 23.03.2021, явку забезпечив представник позивача; відповідач явку представника не забезпечив.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 23.03.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 23.03.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

31.08.2015 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди приміщення №02-О (далі - договір), за умовами якого позивач за плату передала в тимчасове користування відповідачу приміщення, що знаходиться за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 1, приміщення 81.

Відповідно до Акту прийому-передачі від 01.10.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення у доброму стані і без претензій.

Додатковою угодою №5 від 23.05.2017 строк дії договору продовжено до 31.08.2018.

Листом від 07.09.2018 №121 відповідач повідомив позивача, що має намір продовжити термін дії договору на період проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, з метою приведення його в належний стан відповідно до пункту 3.7 договору та подальшого підписання Акту прийому-передачі приміщення.

Додатковою угодою №6 термін дії договору продовжено до 30.09.2018 включно.

29.09.2018 під час спільного огляду приміщення виявлено, що поточних ремонтних робіт проведено не було, стан приміщення незадовільний. У зв`язку із тим, що не наступив строк закінчення оренди позивач відмовилася підписати акт прийому-передачі приміщення, про що представниками відповідача в односторонньому порядку складено акт від 29.09.2018 про відмову.

В якості підстав для відмови від підписання Акту прийому-передачі приміщення позивач вказав:

1. Нездійснення відповідачем поточних ремонтних робіт та нездійснення приведення приміщення до стану передбаченого пунктом 3.7 договору.

2. Намагання відповідача передати об`єкт оренди з оренди не у дату закінчення договору, а за день до його закінчення.

Позивач повідомила, що 30.09.2018 разом зі своїм представником прибула до орендованого приміщення для участі у процедурі повернення приміщення з оренди, але воно було закрито, про що складено акт від 30.09.2018.

Позивач звертає увагу, що відповідач звертався до господарського суду з вимогою зобов`язати позивача прийняти з оренди приміщення за Актом прийому-передачі. Постановою Верховного Суду погоджено, що стан приміщення, яке відповідач має намір повернути позивачу непридатний до нормальної експлуатації. Крім цього, відповідачем неправильно обрано спосіб захисту.

Посилаючись на положення статті 785 Цивільного кодексу України, позивач заявляє, що наймач не виконує обов`язку щодо повернення майна в належному стані, чим грубо порушує права наймодавця.

Позивач наголошує, що неодноразово йшов на зустріч відповідачу у питанні повернення приміщення з оренди, а саме:

- 31.08.2018, на прохання відповідача та з метою приведення приміщення в належний стан, підписано Додаткову угоду №6, якою продовжено строк дії договору до 30.09.2018.

- 29.09.2018, під час спільної перевірки приміщення виявлено, що відповідач так і не привів приміщення в належний стан.

- 30.09.2018 відповідач не з`явився для проведення процедури передачі майна з оренди.

- 10.10.2018 позивач надіслав на адресу відповідача лист за вих.№2 у якому вказав на готовність здійснити прийняття приміщення з оренди після того, як відповідач приведе його у належний стан відповідно до умов договору та чинного законодавства України.

- 14.11.2018 позивач надіслав на адресу відповідача лист №4 у якому повторно вказав про готовність здійснити прийняття приміщення з оренди після того, як відповідач приведе його в належний стан відповідно до умов договору та чинного законодавства України.

У зв`язку із тим, що приміщення так і не повернуто з оренди, позивач нарахував за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 неустойку у розмірі 301560,00грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач визнає факт укладення договору та продовження строку його дії до 31.08.2018 включно.

Відповідач звертає увагу, що 21.06.2018 листом від 21.06.2018 за вих.№88 повідомив позивача про намір звільнити орендоване приміщення та достроково розірвати договір, а саме з 25.08.2018. Листом від 09.07.2018 за вих.№094 відповідач повторно звернувся до позивача з повідомленням про намір розірвати договір. З урахуванням змісту вказаних листів відповідач просив позивача направити 25.08.2018 свого представника для підписання акту приймання-передачі приміщення.

Відповідач повідомляє, що оскільки позивач ухилялася від підписання акту приймання-передачі приміщення, бо вважала, що відповідач має намір передати приміщення у неналежному стані останній направив на адресу позивача лист №121 від 07.09.2018 разом з Додатковою угодою №6 у якому вказано про намір продовжити термін дії договору.

Таким чином, між сторонами підписано Додаткову угоду №6 у якій узгоджено строк дії договору до 30.09.2018 включно. Проте, відповідач зазначає, що саме позивач має намір привести приміщення до стану нормального зносу.

Листом від 26.09.2018 за вих.№128 відповідач повідомив позивача про повне звільнення орендованого приміщення за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, 1, приміщення 81 від майна та персоналу орендаря та просив позивача як власника майна 29.09.2018 о 10год. 00хв. отримати ключі від приміщення і підписати акт прийому-передачі за адресою розташування приміщення.

29.09.2018 в присутності представників відповідача за адресою розташування орендованого приміщення в місті Кривому Розі здійснено огляд приміщення його власником - позивачем для подальшого підписання акту прийому-передачі приміщення та ключів від нього. Однак, по завершенню огляду власник відмовився від підписання акту приймання-передачі приміщення і ключів, про що представниками орендаря складено відповідний акт від 29.09.2018 про відмову власника приміщення підписувати акт прийому-передачі приміщення та про відмову одержувати ключі від нього.

За умови необґрунтованої відмови позивача приймати приміщення шляхом підписання акту прийому-передачі та відмови прийняти ключі від такого приміщення відповідач, 29.09.2018 направив засобами поштового зв`язку на адресу власника приміщення цінним листом з описом вкладення 2 екземпляри підписаних зі свого боку Акти приймання-передачі приміщення, а також 2 екземпляри ключів від нього.

17.10.2018 листом від 10.10.2018 за вих.№2 позивач повідомила про відмову від підписання акту прийому-передачі приміщення із зазначенням, що ключі від приміщення залишилися у відповідача. У відповідь на лист позивача відповідачем листом від 18.10.2018 за вих.№148 зазначено, що 29.09.2018, у зв`язку з відмовою прийняти звільнене приміщення за адресою місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 1, приміщення 81 та підписати відповідні акти прийому-передачі, відповідач надіслав на адресу позивача два екземпляри актів приймання-передачі зазначеного приміщення. Позивач у свою чергу адресувала відповідачу лист від 14.11.2018 за вих.№4 у якому стверджувала, що станом на 09.11.2018 позивачка не отримала комплект ключів і за переконанням останньої вона продовжує мати статус орендодавця. Відповідач листом від 20.11.2018 за вих.№167 повідомив позивача, що строк дії договору є таким, що сплив і останнім днем його дії є 30.09.2018.

Сторона відповідача вважає доведеними такі обставини:

1. Приміщення після закінчення строку дії договору не використовувалося відповідачем.

2. Приміщення звільнено від майна орендаря та його персоналу, що підтверджується відеозаписом на компакт диску про огляд та закриття приміщення, що додається разом із протоколом від 25.09.2018, який підписано представниками відповідача. Фотозображення в наданому стороною позивача експертному висновку №34-19 також засвідчують, що приміщення повністю звільнено від майна та персоналу відповідача.

3. Наявність неодноразових спроб повернути майно (приміщення).

4. Наявність ухилу орендодавця від прийняття приміщення.

Крім цього, відповідач зазначає, що станом на 12.09.2018 останній разом з майном та персоналом перебував за адресою місто Кривий Ріг, проспект Гагаріна, будинок 14, приміщення 2, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.09.2018.

Відповідач доходить висновку, що оскільки сторони не складали переліку складових приміщень, не давали опису їх попереднього стану чи наявних пошкоджень - неможливо встановити чи були спричинені пошкодження приміщенню під час його експлуатації відповідачем, чи такі пошкодження вже були наявні в приміщенні до підписання договору між сторонами.

Відповідач звертає увагу на висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 31.01.2020 по справі №916/724/18.

Відповідач констатує сплив строку позовної давності для стягнення неустойки заявленої позивачем до стягнення.

ДОВОДИ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Позивач визнала, що 29.09.2018 відповідач намагався до закінчення строку дії договору передати приміщення в неналежному стані. Проте, позивач відмовилася від вказаної пропозиції з огляду на таке.

1. Не здійснено поточні роботи в приміщенні.

2. Приміщення не приведено до стану визначеного пунктом 3.7 договору.

3. Відповідач здійснив спробу передати приміщення за день до закінчення терміну дії договору.

Посилаючись на правову позицію сформульовану під час розгляду справи №904/5649/18 позивач свою відмову від приймання приміщення з оренди визнав правомірною.

Відеозапис долучений відповідачем до відзиву позивач визнав неналежним доказом у справі та вказав, що про його існування не було відомо під час розгляду справи №904/5649/18.

Позивач заперечує проти тверджень відповідача про існування вимоги позивача провести капітальний ремонт приміщення та наголошує на необхідності його приведення до належного стану з урахуванням нормального зносу, що підтверджується листом відповідача від 07.09.2018 за вих.№121 та листом позивача від 10.10.2018 за вих.№2.

Посилаючись на Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.05.2012 №01-06/658/2012 та постанову від 20.03.2012 №40/117 позивач заперечив проти тверджень відповідача про застосування спеціального строку позовної давності.

ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА ЩОДО НЕЗГОДИ З АРГУМЕНТАМИ ПОЗИВАЧА ВИКЛАДЕНИМИ У ВІДПОВІДІ НА ВІДЗИВ.

Відповідач наголошує, що неможливо встановити зміну стану приміщення від того, яке він отримав та тим, яке мав намір повернути.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: Обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк. Умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди. Утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди. Відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

31.08.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" та Фізична особа-підприємець Шаталова Наталія Василівна уклали Договір оренди приміщення №02-О, за яким ФОП Шаталова Н.В. за плату передала в тимчасове користування ТОВ "Телесвіт" приміщення загальною площею 342,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Лермонтова, буд.1, приміщення 81. Це приміщення надавалось в оренду з метою розміщення персоналу Орендаря.

Додатковою угодою №5 від 23.05.2017 строк дії Договору оренди приміщення №02-О подовжено на строк до 31.08.2018 включно.

21.06.2018 ТОВ "Телесвіт" своїм листом за вих.№088 від 21.06.2018 повідомило ФОП Шаталову Н.В. про намір звільнити орендоване приміщення та достроково розірвати договір оренди з 25.08.2018. У відповідь на лист відповідача за вих.№088 від 21.06.2018 позивач листом від 09.07.2018 за вих.№1 повідомив відповідача, що згідно додаткової угоди №5 від 23.05.2017 строк дії договору продовжено до 31.08.2018.

Листом від 07.09.2018 за вих.№121 ТОВ "Телесвіт" повідомило ФОП Шаталову Н.В. про намір продовжити дію договору на період проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, з метою приведення його до стану відповідно до пункту 3.7. договору та подальшого підписання акту прийому-передачі приміщення. До листа було додану додаткову угоду № 6 від 31.08.2018.

Додатковою угодою №6 від 31.08.2018 сторони внесли зміни до пункту 2.1 договору оренди, згідно з якими договір набирає чинності з 01.10.23015 та діє до 30.09.2018.

Листом ТОВ "Телесвіт" від 09.07.2018 №094 повторно інформувало ФОП Шаталову Н.В. про намір розірвати Договір оренди приміщення №02-О від 31.08.2015 та наголосило на тому, що попереднім листом №088 від 21.06.2018 ТОВ "Телесвіт" повідомляло про намір звільнити орендоване приміщення та розірвати договір оренди достроково, а саме з 25.08.2018. У зв`язку з чим, ТОВ "Телесвіт" просило ФОП Шаталову Н.В. направити свого представника 25.08.2018 для підписання акту приймання-передачі приміщення.

Листом №128 від 26.09.2018 ТОВ "Телесвіт" повідомив ФОП Шаталову Н.В. про повне звільнення орендованого приміщення від майна та персоналу і запросило власника 29.09.2018 за адресою розташування приміщення, отримати ключі від приміщення та підписати акт прийому-передачі.

Пунктом 3.3 договору визначено, що не пізніше ніж за один день до закінчення термін дії цього договору, у тому числі у випадку дострокового розірвання цього договору, орендар зобов`язаний виїхати з приміщення і підготувати його до повернення орендодавцеві.

Господарський суд визнав встановленою обставину того, що 29.09.2018, вказане визнається сторонами, в присутності представників ТОВ "Телесвіт" Басараба Є.В., Тараненко В.І., Тряпіцина В.Ю. за адресою розташування орендованого приміщення в місті Кривому Розі здійснено огляд приміщення його власником ФОП Шаталовою Н.В. По завершенню огляду, позивач (власник) відмовився від підписання акту-приймання передачі та прийому ключів, про що, представниками ТОВ "Телесвіт" складено відповідний акт від 29.09.2018 про відмову ФОП Шаталовою Н.В. підписувати акти прийому-передачі приміщення та про відмову одержувати ключі від нього.

Листом від 10.10.2018 за вих.№2 ФОП Шаталова Н.В. повідомила ТОВ "Телесвіт" про відмову від підписання акту прийому-передачі у зв`язку з тим, що не було проведено ремонтних робіт, приміщення знаходиться в незадовільному стані. Також, ФОП Шаталова Н.В. у своєму листі (який підписаний її представником за довіреністю Шаталовим М. М.) вказує, що станом на теперішній час, за її власним переконанням, ТОВ "Телесвіт" продовжує мати статус орендаря за Договором і до нього з її боку можуть бути застосовані санкції, передбачені законодавством.

ТОВ "Телесвіт" на адресу ФОП Шаталової Н.В. надіслано лист №148 від 18.10.2018, який отримано 22.10.2018 і у якому ТОВ "Телесвіт" зазначило про те, що 29.09.2018 у зв`язку із відмовою прийняти звільнене приміщення за адресою місто Кривий Ріг, вулиця Лєрмонтова, будинок 1, приміщення 81 та підписати відповідний акт прийому-передачі, ТОВ "Телесвіт" змушено надіслати цінним листом на адресу власника приміщення 2 (два) примірники акту приймання-передачі зазначеного приміщення (підписані з боку ТОВ "Телесвіт"), а також 2 (два) комплекти ключів від нього. ТОВ "Телесвіт" повторно просило підписати акт та один примірник повернути підприємству. У своєму листі ТОВ "Телесвіт" зазначило, що причина відмови ФОП Шаталової Н.В. від підписання документів не є обґрунтованою, оскільки приміщення, яке орендувалося відповідно до Договору №02-О від 31.08.2015, знаходиться у тому ж стані, в якому ТОВ "Телесвіт" його отримало. Одночасно, ТОВ "Телесвіт" запропонувало власнику письмово, в деталях викласти, що саме в зазначеному приміщенні потрібно привести до попереднього стану.

Листом від 12.11.2018 за вих.№159 ТОВ "Телесвіт" звернулося до ФОП Шаталової Н.В. з повторною вимогою підписати зі свого боку екземпляр акту приймання-передачі звільненого приміщення. При цьому, відповідачем наголошено, що строк дії договору є закінченим, а приміщення звільнено від майна та персоналу відповідача. В якості доказу отримання листа від 12.11.2018 за вих.№159 позивачем, на зазначеному листі міститься відмітка представника Прокопчук з датою отримання 14.11.2018 та вхідним номером 6.

ФОП Шаталова Н.В. направила на адресу ТОВ "Телесвіт" лист від 14.11.2018 №4, в якому вказує, що станом на 09.11.2018 ФОП Шаталова Н.В. не отримала комплекти ключів від орендованого ТОВ "Телесвіт" приміщення за договором оренди приміщення №02-О від 31.08.2015.

ТОВ "Телесвіт" листом №167 від 20.11.2018 надано відповідь ФОП Шаталовій Н.В., з якої вбачається, що строк дії Договору оренди приміщення №02-О від 31.08.2015 є таким, що сплинув. Останнім днем дії Договору була дата 30.09.2018 (згідно підписаної сторонами Додаткової угоди №6 від 31.08.2018). ТОВ "Телесвіт" вказало ФОП Шаталовій Н.В. про те, що нею на пропозицію підприємства не було зазначено що саме потрібно привести в приміщенні до попереднього стану. Крім цього, вказано, що ФОП Шаталову Н.В. проінформовано у попередніх листах про надіслання їй ключів та підписаних з боку підприємства акту приймання-передачі (що раніше ігнорувалось власником приміщення). Разом із зазначеним листом ТОВ "Телесвіт" вдруге надіслало підписані зі свого боку акт приймання-передачі приміщення, а також 2 комплекти ключів від нього з одночасним проханням до власника підписати акт зі свого боку й прийняти ключі. Також, ТОВ "Телесвіт" у своєму листі висловило свою згоду на зустріч з ФОП Шаталовою Н.В. з метою отримання від власника приміщення одного примірника підписаного акту приймання-передачі приміщення та усунення між сторонами суперечностей. У зв`язку з не підписанням ФОП Шаталовою Н.В. акту приймання-передачі приміщення позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Листом ТОВ "Телесвіт" від 18.02.2019 за вих.№023 ФОП Шаталову Н.В. повідомлено, що відповідачем повністю звільнено приміщення 29.09.2018. Відмову позивача від прийняття ключів від даного приміщення та підписання актів прийому-передачі приміщення зафіксовано актом складеним представниками відповідача. Відповідач наголосив, що неодноразово направляв на адресу позивача два комплекти ключів разом із підписаними зі свого боку актами прийому-передачі. З огляду на чергову відмову позивача від отримання поштових пересилань з комплектами ключів від приміщення відповідач запропонував позивачу особисто отримати ключі від приміщення та вказав адресу можливої зустрічі, контактну особу та номер засобу зв`язку. В якості доказу направлення листа від 18.02.2019 за вих.№023 позивачу надано фіскальний чек від 19.02.2019 №0544 та опис вкладення у цінний лист. Незважаючи на відсутність на описі вкладення у цінний лист штампу пошти, господарський суд, беручи до уваги відсутність заперечень з боку позивача в отриманні вмісту відправлення, визнає докази направлення листа від 18.02.2019 за вих.№023 позивачу належними.

Листом ТОВ "Телесвіт" від 21.10.2020 за вих.№231/ТС ФОП Шаталовій Н.В. в черговий раз запропонував спільно підписати акти приймання-передачі з указанням дати передачі приміщення - 29.09.2018. В якості доказу направлення листа від 21.10.2020 за вих.№231/ТС позивачу надано фіскальний чек від 23.10.2020 №0950, накладну №935 від 23.10.2020 та опис вкладення у цінний лист.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім вказаного, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак, приймаючи рішення зі спору у справі №904/7087/20 господарський суд взяв до уваги обставини встановлені постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2020 по справі №904/5649/18, яка набрала законної сили, а саме: Господарським судом по справі №904/5649/18 призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 05.12.2019 №34/19, технічний стан нежитлового приміщення №81 в будинку №1 по вулиці Лермонтова в місті Кривому Розі визначений на дату обстеження (листопад 2019 року) на рівні категорії 2-3 - Не зовсім задовільний. Існуючі пошкодження свідчать про зниження несучої здатності конструкції. Потрібен поточний ремонт. Величина фізичного зносу на рівні 29% - задовільний стан. Елементи будівлі в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Пошкодження в нежитловому приміщені виникли внаслідок дії природно-кліматичних, технологічних факторів та життєдіяльності людини. Згідно таблиці 1.4. висновку (механічні пошкодження), в 16-ти із 22-х орендованих приміщеннях виявлено пошкодження стін від демонтажу обладнання, в трьох - частково відсутній плінтус, в 3-х відсутня розетка, пошкоджена вентиляційна решітка, дверний блок, в 5-ти пошкоджено електроустаткування, зруйновано пластиковий короб. В таблиці 1.5. наведені пошкодження приміщень внаслідок механічного впливу (фізичний знос). В 19-ти приміщеннях часткове відшарування шару штукатурки, фарби, частково видимі плями від вологи та бруду; в 14-ти приміщеннях на поверхні стелі часткова деформація плит "Армстронг". Таким чином, висновком експертизи підтверджено, що позивач у справі №904/5649/18 (відповідач у справі №904/7087/20) не виконував свої зобов`язання щодо запобігання псуванню та пошкодженню орендованого приміщення, не здійснював поточний ремонт орендованого майна. А при звільненні приміщення, при демонтажу устаткування, допустив пошкодження приміщень. Експертизою підтверджено також необхідність проведення поточного ремонту.

За пропозицією орендаря саме з метою проведення орендарем в орендованому приміщенні ремонту сторонами була укладена додаткова угода № 6 про продовження дії договору до 30.09.2018.

Проведення ремонту відповідачем у справі №904/5649/18 (позивачем у справі №904/7087/20) заперечується, не підтверджується проведеною експертизою та не доведено позивачем у справі №904/5649/18 (відповідачем у справі №904/7087/20).

Приймаючи 01.10.2015 в оренду приміщення, орендар погодився з тим, що стан приміщення задовільний, приміщення придатне для використання та претензій щодо стану приміщення немає.

Відповідно до висновку експертизи, станом на листопад 2019 року технічний стан приміщення на рівні категорії 2-3 - не зовсім задовільний стан.

Згідно дослідницької частини експертизи, залежно від наявного пошкодження та надійності технічний стан окремої будівельної конструкції характеризується однією з чотирьох категорій: " 1" - нормальний; " 2" - задовільний; " 3" - непридатний до нормальної експлуатації; " 4" - аварійний.

Якщо технічний стан конструкцій, який за своїми пошкодженнями та надійністю не відповідає категорії " 3", але наближений до неї, тобто знаходиться між категоріями " 2" та " 3", то його можливо оцінити, як стан " 2-3" - не зовсім задовільний."

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Предметом позову є стягнення неустойки за період з 01.10.2018 по 31.12.2018.

За своєю юридичною природою договір Договір оренди приміщення №02-О від 31.08.2015 є договором найму (оренди).

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з частиною 3 статті 285, частиною 1 та частиною 4 статті 286 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Стаття 785 Цивільного кодексу України зобов`язує орендаря, у разі припинення договору оренди, негайно повернути орендоване майно у такому ж стані, в якому він його отримав, з урахуванням його нормального зносу.

Дана норма права зобов`язує орендаря повернути майно не у будь-якому стані, а саме в тому стані, в якому він його отримав, з урахуванням нормального зносу. І зобов`язання орендодавця прийняти майно виникає лише у випадку повернення майна у стані, передбаченому законом та обумовленому договором оренди.

Аналіз частини 1 статті 759 та частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 3.7 договору визначено, що приміщення повинно бути повернено орендодавцеві орендарем у такому ж стані, в якому він його отримав, з урахуванням його нормального зносу.

Крім цього, у розділі 4. Права та обов`язки сторін в якості обов`язків орендаря зазначено повернути приміщення в терміни та у порядку, передбачені цим договором у стані не гіршому, ніж той, що існував на момент передачі приміщення в оренду, з врахуванням нормального зносу (підпункт 4.3.9) та своєчасно здійснювати поточний ремонт орендованого приміщення.

Втім, листом від 07.09.2018 за вих.№121 ТОВ "Телесвіт" повідомило ФОП Шаталову Н.В. про намір продовжити дію договору на період проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, з метою приведення його до стану відповідно до пункту 3.7.Договору та подальшого підписання акту прийому-передачі приміщення. До листа було додану додаткову угоду № 6 від 31.08.2018.

Оцінюючи зміст листа відповідача від 07.09.2018 за вих.№121, господарський суд його розцінює як доказ визнання відповідачем стану майна, який не відповідає його нормальному зносу.

Відповідач стверджує, а позивач визнає, що останній відмовився від отримання приміщення з оренди з таких підстав.

1. Нездійснення відповідачем поточних ремонтних робіт та нездійснення приведення приміщення до стану передбаченого пунктом 3.7 договору.

2. Намагання відповідача передати об`єкт оренди з оренди не у дату закінчення договору, а за день до його закінчення.

Господарський суд встановив, що Актом прийому-передачі від 01.10.2015 до договору оренди приміщення №02-О від 31.08.2015, який підписано позивачем та відповідачем, визначено, що приміщення, яке прийнято відповідачем у тимчасове платне користування загальною площею 342,5кв.м., розташоване за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 1, приміщення 81 має добрий стан на момент прийняття і придатне для використання орендарем з метою, передбаченою умовами договору.

Водночас висновком експертизи підтверджено, що позивач у справі №904/5649/18 (відповідач у справі №904/7087/20) не виконував свої зобов`язання щодо запобігання псуванню та пошкодженню орендованого приміщення, не здійснював поточний ремонт орендованого майна. А при звільненні приміщення, при демонтажу устаткування, допустив пошкодження приміщень. Експертизою підтверджено також необхідність проведення поточного ремонту.

Таким чином, господарський суд визнає обставину Не зовсім задовільного стану орендованого відповідачем приміщення встановленою.

Проте, господарський суд звертає увагу, що договір набрав чинності 01.10.2015 та діяв до 30.09.2018 включно, з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №6 від 31.08.2018. Технічний стан приміщення на рівні категорії 2-3 - не зовсім задовільний стан, відповідно до висновку експертизи, визначено станом на листопад 2019 року.

При цьому, допущене відповідачем пошкодження орендованого приміщення, не відповідність його тому стану, в якому приміщення передавалося в оренду, оскільки протилежне не доведено, виключають зобов`язання позивача прийняти приміщення за актом приймання-передачі. Вказаний висновок викладено у пункті 46 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2020 по справі №904/5649/18 за позовом відповідача до позивача про зобов`язання прийняти з орендного користування за актом прийому-передачі приміщення за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, буд. 1, приміщення 81.

Аналізуючи фактичні обставини справи, господарський суд доходить висновку, що саме відповідач не вжив належних заходів щодо повернення позивачу об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин.

Невжиття відповідачем належних заходів полягає у невідповідності стану орендованого приміщення тому стані, в якому він його отримав, з урахуванням його нормального зносу.

Наявність умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк належними доказами не підтверджено.

Дії спрямовані на передачу приміщення у не зовсім задовільному стані не свідчать про належне виконання обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди.

З огляду на не зовсім задовільний стан приміщення, господарський суд констатує відсутність з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Господарський суд бере до уваги, що підстави відмови позивача від прийняття приміщення з оренди відповідачу були відомі ще у жовтні 2018 року, що підтверджується листом позивача від 10.10.2018 за вих.№2. Докази приведення приміщення в належний стан на час прийняття рішення не надано.

Отже, вимога позивача про стягнення неустойки визнаються правомірними.

Щодо розрахунку неустойки.

Позивач нарахував неустойку за період прострочення з 01.10.2018 по 31.12.2018 на суму 301560,00грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу заперечив.

Господарський суд встановив.

Відповідно до пункту 7.8 договору сторони узгодили, що у разі відмови орендаря повернути орендодавцю приміщення у строк встановлений даним договором оренди, орендар сплачує орендодавцеві неустойку у розмірі подвійної орендної плати за весь період прострочення.

Пунктом 5.1 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 25.04.2016) орендна плата за користування приміщенням за місяць становить 50260,00грн. без ПДВ. Вказаний розмір орендної плати враховує індексацію за весь період дії договору та не підлягає зміні у зв`язку зі зміною індексу інфляції.

Господарський суд перевірив розрахунок неустойки за період прострочення з 01.10.2018 по 31.12.2018 здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою обґрунтованою.

Щодо застосування строку позовної давності.

За наслідком касаційного розгляду Верховний Суд у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 по справі №916/1319/19 сформував таку правову позицію щодо застосування частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Частина 2 статті 785 Цивільного кодексу України є особливим заходом цивільної відповідальності (неустойкою), яка визначається в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення її наймодавцю у разі припинення договору найму та має певну специфіку у застосуванні щодо непоширення на неї скороченого строку позовної давності відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, оскільки дія такої санкції поширюється на весь час неправомірного користування майном.

Таким чином, вимога відповідача про застосування до вимог позивача спеціальної позовної давності відхиляється як необґрунтована.

Правомірність заявлених позовних вимог.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 14, 73, 74-80, 86, 91, 129, 194, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ШАТАЛОВОЇ НАТАЛІЇ ВАСИЛІВНИ (Місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕЛЕСВІТ" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 02094, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАГНІТОГОРСЬКА, будинок 1, 3 ПОВЕРХ; Ідентифікаційний код юридичної особи: 33103969) про стягнення 301560,00грн. неустойки (договір оренди приміщення №02-О від 31.08.2015) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕЛЕСВІТ" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 02094, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАГНІТОГОРСЬКА, будинок 1, 3 ПОВЕРХ; Ідентифікаційний код юридичної особи: 33103969) на користь фізичної особи-підприємця ШАТАЛОВОЇ НАТАЛІЇ ВАСИЛІВНИ (Місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 301560,00грн. (триста одна тисяча п`ятсот шістдесят грн. 00 коп.) неустойки; 4523,40грн. (чотири тисячі п`ятсот двадцять три грн. 40 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Складання повного рішення відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 24.03.2021.

Суддя І.В. Петренко