РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.03.2021Справа № 910/368/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 242 335,08 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український папір" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №53-122-01-20-09801 від 15.06.2020, яка складається з 234 888,48 грн - суми основного боргу, 5 435,66 грн - інфляційних витрат, 2 010,94 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 відкрито провадження у справі №910/368/21, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

29.01.2021 на електронну пошту суду та 03.02.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли два аналогічних відзиви на позовну заяву, у яких відповідач заперечує проти позову посилаючись на неможливість здійснити оплату поставленої продукції з незалежних від відповідача причин, а саме відсутності коштів на оплату продукції. Окрім того, відповідач посилається на неправильний розрахунок 3% річних.

Оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.06.2020 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" (постачальник) було укладено догорів, за яким постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1. Предметом поставки по даному договору є продукція 33710000-0 (миючі засоби), яка передбачена специфікацією №1 до даного договору.

Пунктами 2.1-2.2 договору передбачено, що ціна продукції, яка поставляється за цим договором складає 196 944,20 грн, крім того ПДВ - 39 388,4 грн. Загальна сума договору становить 236 333,04 грн.

Ціна за продукцію є остаточною та змінам не підлягає (п. 2.4 договору).

У пункті 3.1 договору сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником протягом 60 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до розділу 6 договору, оплата за поставлену якісну продукції здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника протягом 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Згідно п. 8.4 договору, датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Пунктом 12.1 договору встановлено, що строк дії даного договору - по 31.12.2020, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника - до спливу гарантійних строків.

Згідно наявної в матеріалах справи копії специфікації №1 до договору, сторони погодили поставку товару загальною вартістю 236 333,04 грн, у тому числі ПДВ - 39 388,84 грн.

На виконання умов договору, позивач відповідно до видаткової накладної №ХІ-02000238 від 04.08.2020, яка підписана повноваженими представниками контрагентів, поставив відповідачу погоджену між контрагентами продукцію загальною вартістю 236 333,04 грн.

На підтвердження повноважень підписанта видаткової накладної зі сторони замовника, позивачем надано до матеріалів справи копію довіреності №1/345 від 03.08.2020, яка видана на ім`я інженера Бідзюри П.М. для отримання цінностей за спірним договором.

Поставка позивачем означеного товару відповідачу додатково підтверджується копією відповідної податкової накладної №330005 від 04.08.2020.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов укладеного між сторонами договору.

Проте, в порушення вищевказаних положень договору відповідач отриманий товар оплатив лише частково, перерахувавши позивачу грошові кошти в сумі 1 444,56 грн відповідно до платіжних доручень №11286 від 04.12.2020 на суму 999,60 грн, №11287 від 04.12.2020 на суму 98,88 грн, №1128 від 04.12.2020 на суму 346,08 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням покупцем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач звернувся до відповідача з претензією №1-01.12.2020 від 01.12.2020 про сплату заборгованості за договорами, в тому числі і за спірним договором.

У відповідь на претензію відповідач направив позивачу лист, в якому відповідач повідомляє позивача, що заборгованість буде погашена в найкоротший термін.

Спір виник внаслідок того, що позивачем поставлено товар, а відповідач не здійснив його оплату у повному обсязі, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість з оплати за поставлений товар.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що заборгованість відповідача у розмірі 234 888,48 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Окрім того, за неналежне виконання зобов`язань щодо оплати товару, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 2 010,94 грн та інфляційні витрати у розмірі 5 435,66 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 2 010,94 грн та інфляційні витрати у розмірі 5 435,66 грн., суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства.

Заперечення відповідача щодо періоду нарахування 3% річних судом не приймаються, оскільки позивачем правильно визначено початок перебігу строку виникнення заборгованості з 25.09.2020.

Відтак, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" про стягнення з відповідача означених сум компенсаційних виплат також підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу залишається судом без задоволення, оскільки позивачем не заявлялися вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем або доказів належного виконання ним своїх грошових обов`язків зі своєчасної оплати поставленого товару.

Оскільки, як зазначалось вище, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки щодо оплати поставленого йому товару, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, код ЄДРПОУ - 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б, код ЄДРПОУ - 25394112) 234 888 (двісті тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 48 коп. - суми основного боргу, 5 435 (п`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн 66 коп. - інфляційних витрат, 2 010 (дві тисячі десять) грн 94 коп. - 3% річних та 3 635 (три тисячі шістсот тридцять п`ять) грн 03 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна