ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2021 р. Справа№ 910/11392/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Разіної Т.І.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 17.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 (повний текст складено та підписано 23.11.2020)

у справі № 910/11392/20 (суддя: Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІА-ТЕХСЕРВІС»

до Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ»

про стягнення 816300,00 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІА-ТЕХСЕРВІС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» про стягнення заборгованості у розмірі 816300,00 грн за невиконання грошових зобов`язань по оплаті послуг за договором про надання послуг з експлуатації та обслуговування баштового крану за номером 20/06 від 02.03.2020.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 позовні вимоги задоволено. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІА-ТЕХСЕРВІС» заборгованість у розмірі 816300,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 12244,50 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача стосовно невиконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг за договором, тоді як доказами які містяться в матеріалах справи, підтверджено належне виконання позивачем договірних обов`язків та доведено наявність боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 816300,00 грн.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Приватне акціонерне товариство «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» у справі № 910/11392/20 передано на розгляд наступному складу колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

До Північного апеляційного господарського суду 15.01.2021 надійшла заява від Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» про усунення недоліків.

Ухвалою від 15.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/11392/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/11392/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 17.02.2021.

До Північного апеляційного господарського суду 09.02.2021 надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу.

Представники позивача та відповідача у судове засідання з`явились та надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт не погоджується з позицією суду першої інстанції, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є змішаним договором (що містить елементи договору надання послуг та договору підряду), який підпадає під правове регулювання норм Глави 61 та статей 901-907 Цивільного кодексу України та вважає, що вказаний правочин фактично є договором підряду, а отже дані правовідносини мають регулюватися відповідними нормами законодавства про підряд та будівельний підряд.

На думку відповідача суд першої інстанції не врахував обставини неналежного підтвердження виконання робіт зі сторони позивача.

Апелянт не погоджується з позицією суду першої інстанції, що обов`язкове застосування, двох форм первинних документів з обліку «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (№КБ- 2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (№КБ-3) не передбачено умовами Договору № 20/06 від 02.03.2020. В обґрунтування своєї позиції посилається на ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», які затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України №293 від 05.07.2013 та зазначає, що для суб`єктів господарювання, що виконують роботи за рахунок власних джерел фінансування, застосування примірних форм №КБ-2в і №КБ-3 є обов`язковим, крім випадків, коли сторони у договорі зазначили іншу форму такого документу. Саме тому позивач для підтвердження факту виконання робіт за договором повинен був надати акти, які відповідають положенням ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Суд першої інстанції визнав доведеними обставини простою баштового крану з вини відповідача з огляду на не підписання та відсутність обґрунтованих письмових зауважень відповідача до актів здачі-приймання виконаних робіт у частині фактичної кількості годин простою баштового крану, з вказаною позицією апелянт не погоджується, оскільки, позивачем було призупинено виконання робіт баштовим краном після не підписання відповідачем неоформлених належним чином актів виконаних робіт, а отже простій виник не з вини відповідача, а за власною ініціативою позивача.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що на підтвердження обставин простою баштового крану позивачем додано лише акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які, не є документами, що фіксують порушення договірного правовідношення.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволені його клопотання про відкладення судового засідання, здійснив розгляд справи по суті та ухвалив остаточне судове рішення за відсутності відповідача тим самим обмежив його право на доступ до правосуддя.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Позивач не погоджується з доводами, що ним надано акти, які не відповідають положенням законодавства та зазначає, що умовами договору № 20/06 від 02.03.2020 не передбачено обов`язкове застосування, двох форм первинних документів з обліку «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (№КБ- 2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (№КБ-3), на які посилається відповідач у своїй апеляційній скарзі. Такі твердження є помилковими, оскільки судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору про надання послуг та договору підряду.

Крім того, позивачем зазначається, що сторони у підпункті 7.1.4. Договору встановили, що простій баштового крану з вини замовника оплачується ним у розмірі 100% однієї машино-години роботи баштового крану (600 грн, в тому числі ПДВ). Оскільки простій баштового крану передбачає грошову компенсацію, то така операція визнається господарською зі складанням відповідного первинного документу, на підставі статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Тому позивач складав і направляв до скаржника акти для їх схвалення. Скаржник не заперечував проти таких актів, жодних доказів, в яких зафіксована позиція скаржника щодо простою, матеріали справи не містять, а тому суд обґрунтовано дійшов висновків, що такі послуги були прийнятті скаржником у повному обсязі.

Позивач вважає, що судом першої інстанції надавалося достатньо можливостей для реалізації скаржником свого права на доступ до правосуддя та достатньо часу для надання доказів, що підтверджують обставини на які він посилався у відзиві на позовну заяву, та які використані ним при поданні апеляційної скарги. Вказані доводи підтверджуються ухвалами суду про відкладення розгляду справи за клопотанням відповідача.

2.4. інші процесуальні дії у справі:

Представник позивача у судовому засіданні 17.02.2021 надав пояснення по суті спору, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІА-ТЕХСЕРВІС» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» (замовник) 02.03.2020 був укладений договір про надання послуг з експлуатації та обслуговування баштового крану за номером 20/06 (далі - договір), згідно умов якого (п. 1.1. договору) виконавець зобов`язується надавати, а замовник прийняти та оплатити, послуги з експлуатації та обслуговування баштового крану (далі - послуги).

Пунктом 1.2. договору визначено, що виконавець надає замовнику послуги з експлуатації та обслуговування баштового крану H25/15, заводський номер №2017-1337, який буде розташований на об`єкті: Житловий комплекс «Urban park», м. Київ, вул. Магнітогорська, 5, житловий будинок №1, у Деснянському районі м. Києва, а замовник зобов`язаний у визначений умовами договору термін оплатити послуги оренди крану.

Відповідно до п. 1.3. договору до послуг за даним договором відносяться: нарощування/зрощування секцій баштового крану, доставка, монтаж/демонтаж, надання послуг із використанням баштового крану, та інші послуги, пов`язані із виконанням умов даного договору.

Згідно п. 2.1. договору вартість однієї машино-години роботи баштового крану становить 600,00 грн, в тому числі ПДВ 100 грн.

Відповідно до п. 2.4. договору оплата послуг за даним договором здійснюється замовником щомісячно, в термін до 15 числа місяця, наступного за звітнім.

Додатковою угодою № 1 від 02.03.2020 до договору сторони додатково погодили види послуг, які має надати позивач на виконання умов договору.

Згідно п 7.1. договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями позивача про факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті фактично наданих виконавцем послуг за договором (з урахуванням простою баштового крану), через що позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 816300,00 грн.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є змішаним договором (що містить елементи договору надання послуг та договору підряду), який підпадає під правове регулювання норм Глави 61 та статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем були складені, підписані та скріплені печаткою наступні двосторонні акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

- № 101 від 25.03.2020 на суму 31 500 грн;

- № 128 від 31.03.2020 на суму 223 200 грн;

- № 171 від 30.04.2020 на суму 187 200 грн;

- № 203 від 31.05.2020 на суму 187 200 грн;

- № 244 від 30.06.2020 на суму 187 200 грн.

Загальна суму наданих послуг згідно вищезазначених актів склала 816300 грн. Саме вказана сума є предметом даного спору.

Матеріалами справи підтверджується, що усі вищезазначені акти з відповідними рахунками на оплату були направлені на офіційну адресу відповідача цінними листами. Натомість, надіслані позивачем акти, копії яких наявні у матеріалах справи, залишилися не підписаними з боку відповідача. Доказів наявності заперечень відповідача з приводу якості та обсягу наданих послуг матеріали справи не містять.

Разом з тим, у відзиві на позов відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що позивач надав в якості підтвердження виконання робіт за договором акти, що не відповідають положенням нормативно-правових актів. При цьому сторона зазначає, що оскільки акти, що надані позивачем, не підписані з боку відповідача та не містять відміток про відмову відповідача від їх підписання, обов`язок з оплати наданих послуг не настав.

Суд зазначає про безпідставність доводів відповідача, оскільки посилання на нормативні положення ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» в частині застосування виключно двох форм первинних документів (№ КБ-2в та №КБ-3) не носять обов`язкового характеру для сторін спірного правочину, оскільки укладений між сторонами договір не є договором будівельного підряду, оскільки не передбачає обов`язку відповідача збудувати і здати у встановлений строк об`єкт, як це визначено у статті 875 Цивільного кодексу України. Як було зазначено вище, за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є змішаним договором (що укладався сторонами саме як «договір про надання послуг» та, серед іншого, містить окремі елементи договору підряду).

В свою чергу, обов`язкове застосування двох вищезазначених форм первинних документів (№ КБ-2в та №КБ-3) не передбачено умовами договору № 20/06 від 02.03.2020, основний предмет якого є саме надання послуг з експлуатації баштового крану позивачем, з визначеним обов`язком відповідача щодо прийняття та оплати таких послуг (п. 1.1.-1.2. договору).

В такому випадку, немотивована відмова відповідача від підписання виставлених йому актів (без висловлення жодної претензії щодо якості, обсягу та характеру наданих позивачем послуг до моменту звернення останнього до суду), є порушенням договірних зобов`язань саме з боку відповідача. При цьому, посиланням відповідача на невідповідність таких актів формальним вимогам виникло лише на стадії судового розгляду, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності претензій відповідача до моменту подання позову.

В свою чергу, у розумінні п. 2.5 договору, немотивована відмова від підписання акту здачі-приймання наданих послуг вважається прийняттям замовником наданих послуг.

За простій баштового крану з вини замовника останній несе відповідальність - відшкодування у розмірі 100% вартості однієї машино-години роботи баштового крану за кожну годину простою баштового крану (підпункт 7.1.4. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, доказів наявності обґрунтованих письмових зауважень замовника до актів здачі-приймання як в частині виконаних робіт з нарощування, експлуатації та обслуговування, так і в частині фактичної кількості годин простою баштового крану, матеріали справи не містять, через що надані позивачем договірні послуги на суму 816300 грн вважаються прийнятими замовником в повному обсязі у розумінні положень договору.

Судом також враховано, що детальна інформація стосовно фактично відпрацьованої кількості годин баштового крану Н25/15 №1337 по адресі Магнітогорська, 5 міститься у рапортах про роботу баштового крану за період з 01.03.2020 по 20.03.2020 та за період з 21.03.2020 по 31.03.2020 (замовник ПрАТ «Укренергомонтаж»). Заперечень відповідача з приводу інформації, викладеної у рапортах, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження повного або часткового погашення спірної заборгованості відповідачем, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність факту наявності боргу.

Обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не наведено.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача стосовно невиконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг за договором, тоді як доказами які містяться в матеріалах справи, підтверджено належне виконання позивачем договірних обов`язків, суд дійшов висновку про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 816300,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, наявність порушеного права, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови договору № 20/06 від 02.03.2020.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (стаття 901 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що вказаний правочин фактично є договором будівельного підряду, а отже дані правовідносини мають регулюватися відповідними нормами законодавства про підряд та будівельний підряд, оскільки, вказаний правочин укладався сторонами саме як «договір про надання послуг» та, серед іншого, містить окремі елементи договору підряду, а отже за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором.

Колегією суддів перевірено доводи апелянта та встановлено, що обов`язкове застосування двох форм первинних документів з обліку «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (№КБ- 2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (№КБ-3) не передбачено умовами договору № 20/06 від 02.03.2020, основний предмет якого є саме надання послуг з експлуатації баштового крану позивачем, з визначеним обов`язком відповідача щодо прийняття та оплати таких послуг. В такому випадку, немотивована відмова відповідача від підписання виставлених йому актів (без висловлення жодної претензії щодо якості, обсягу та характеру наданих позивачем послуг до моменту звернення останнього до суду), є порушенням договірних зобов`язань саме з боку відповідача.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що позивачем було призупинено виконання робіт баштовим краном після не підписання відповідачем неоформлених належним чином актів виконаних робіт та, що простій виник не з вини відповідача, а за власною ініціативою позивача. Як вбачається з матеріалів справи, доказів наявності обґрунтованих письмових зауважень замовника до актів здачі-приймання як в частині виконаних робіт з нарощування, експлуатації та обслуговування, так і в частині фактичної кількості годин простою баштового крану, матеріали справи не містять, через що надані позивачем договірні послуги на суму 816300 грн вважаються прийнятими замовником в повному обсязі у розумінні положень договору.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що суд першої інстанції відмовив у задоволені його клопотання про відкладення судового засідання, здійснив розгляд справи по суті та ухвалив остаточне судове рішення за відсутності відповідача тим самим обмежив його право на доступ до правосуддя, оскільки, відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який прийнятий судом першої інстанції та не обґрунтував, чим саме відсутність представника у судовому засіданні перешкодила йому у реалізації його право на захист.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/11392/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2021.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.І. Разіна

І.А. Іоннікова