ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 березня 2021 року м. Черкаси справа № 925/408/20

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув заяву боржника - Комунального підприємства Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради про розстрочення виконання рішення суду по справі

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до Комунального підприємства Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради, Черкаська область, м. Звенигородка, вул. Кримського, 25

про стягнення 4446037,05 грн заборгованості та санкцій за спожитий природній газ,

за участю повноважних представників сторін:

від кредитора (стягувача): участі не брав;

від боржника (заявника): І.В.Писанко директор за посадою,

І.П.Школьна за довіреністю.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Комунального підприємства Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради про стягнення заборгованості та санкцій за несвоєчасний розрахунок за поставлений природний газ згідно договору постачання природного газу від 03.10.2018 №1378/18-ТЕ-36 в розмірі 4640982,62 грн., в тому числі:

4113765,58 грн основного боргу

348751,11 грн пені,

118245,99 грн - 3% річних,

60219,94 грн інфляційних витрат,

та відшкодування судових витрат.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07 вересня 2020 року у справі №925/408/20 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 3840000,00 грн. основного боргу, 174375,55 грн. пені, 147135,99 грн. - 3% річних,110149,95 грн. інфляційних втрат, 64074,92 грн. судового збору.

За наслідками перегляду постановою ПАГС від 23.11.2020 рішення господарського суду Черкаської області від 07.09.2020 залишено без змін.

14.12.2020 на виконання рішення суду видано наказ.

14.12.2020 до суду надійшла заява Комунального підприємства Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради про розстрочення виконання рішення суду по справі, в якій заявник просить суд:

- розстрочити на 12 (дванадцять) місяців виконання рішення суду від 07 вересня 2020 року у справі №925/408/20 по судовому наказу №925/408/20 від 14.12.2020 про стягнення боргу в розмірі 4336636,41 грн з Комунального підприємства Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради на користь акціонерного товариства НАК Нафтогаз України згідно з доданим графіком погашення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15.12.2020 вказану заяву залишено без руху. Судом надано строк Комунальному підприємству Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків заяви.

22.12.2020 справу було надіслано до Північного апеляційного господарського суду на запит.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.01.2021 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Черкаської області від 07.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

08.02.2021 справа повернулась до господарського суду Черкаської області.

19.02.2021 до суду надійшла заява КП Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради №37 від 17.02.2021, в якій заявник просить призупинити дію наказу від 14.12.2020 №925/408/20.

Заява про розстрочення виконання рішення суду призначена до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 15.03.2021.

В судовому засіданні:

Представники заявника заяву підтримали та просять розстрочити виконання рішення суду на один рік з мотивів погіршення фінансового становища підприємства, відсутності компенсації з бюджету різниці в тарифах теплопостачання для населення, зростання тарифу на газ, неможливість збільшення тарифу теплопостачання до рівня рентабельності, накладення арешту на рахунки підприємства у виконавчому провадженні, неможливості підготовки до опалювального сезону 2021-2022 років тощо. Підприємство є енерговитратним та збитковим, але вчиняло всі можливі дії для зменшення заборгованості та погасило 516844,06 грн боргу. Станом на 30.09.2020 сума основного боргу складає 3596921,52 грн. (том 2, а.с. 82) та підтверджено кредитором в акті звірки заборгованості. Збільшенню збитковості сприяло і стягнення НАК «Нафтогаз України» нарахувань на суму боргу. Заявником подано у справу звіти про результати господарської діяльності за 2019-2020 роки.

Кредитор вимоги заперечив письмово та виступає категорично проти задоволення заяви боржника з мотивів відсутності законних підстав розстрочення, наявності майна у підприємства, на яке може бути звернуто стягнення, неподання заявником документів, що свідчать про скрутний фінансовий стан, адже стягується заборгованість за 2018 рік і відповідач (боржник) тривалий час не виконує рішення суду (тривале прострочення).

При цьому кредитор посилається також на рішення Європейського суду з прав людини в розрізі на легітимність сподівання виконання судового рішення та сплату (стягнення) заборгованості, недопустимість посягання на його активи та майно, недопустимість порушення його конституційних прав, дотримання справедливого балансу інтересів кредитора та боржника тощо. Просить відмовити в розстроченні виконання рішення суду.

Суд враховує наступні обставини:

Відповідачем (боржником) Фінансовий рік закінчено зі збитком в 765 000 грн. звіт про фінансові результати 2020. Операційні витрати по підприємству за рік збільшились з 862000 грн. до 3026000 грн., де левову частку суми становлять санкції та нарахування саме кредитора (НАК Нафтогаз) на суму заборгованості за газ, використаний на опалення населення та бюджетної сфери.

Боржник позбавлений можливості самостійно встановлювати рентабельні тарифи на свої послуги, оскільки ця діяльність є ліцензованою та унормованою.

Боржник не є власником майна, що належить до основних та оборотних активів. Власником майна є засновник комунального підприємства Звенигородська міська рада. Рада не давала згоди на відчуження комунального майна для погашення боргів за газ.

Боржник не веде іншої господарської діяльності крім вироблення тепла та пари на опалення житлових та нежитлових об`єктів в місті Звенигородка.

Боржник виконує сезонні функції забезпечення опаленням споруд, причому опалювальний період встановлює орган місцевого самоврядування (Звенигородська міська рада), він же засновник та власник боржника. До того ж левова частка надходжень оплат за опалення від населення припадає на опалювальний сезон.

Боржнику необхідні значні витрати на підготовку мереж та комунікацій, на закупівлю газу на безаварійне проведення опалювального сезону.

Одночасно суд враховує соціальну значимість підприємства-боржника для міста, депресивний регіон та відсутність альтернативи для забезпечення централізованого опалення житлових будинків районного центру, недоведеність збитків у позивача від дій чи бездіяльності відповідача, невідомі розміри доходів у позивача від продажу газу, часткове погашення заборгованості відповідачем та вчинення ним всіх доступних дій для зменшення чи погашення заборгованості перед НАК «Нафтогаз України».

Суд враховує рівновагу інтересів кредитора та боржника, оскільки кредитор на суму заборгованості нарахував інфляційні втрати та 3% річних на грошове зобов`язання, захистивши себе від негативних економічних процесів, чого позбавлений позивач у взаємовідносинах з кінцевими споживачами послуг (населення та бюджетні установи).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згоду на застосування якої в національному праві надано Верховною Радою України як джерело права. Європейський суд у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. За приписами ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів. Неналежне планування своєї господарської діяльності відповідачем не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної господарської діяльності відповідача не може покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості. Виходячи з цього, лише зазначення у клопотанні про скрутний фінансовий стан підприємства боржника, не свідчать про наявність підстав, вказаних у ст. 331 ГПК України.

«Державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004); «Європейський суд з прав людини повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок».

30 вересня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №804/1217/18, адміністративне провадження №К/9901/62382/18 (ЄДРСРУ №91884187) досліджував питання щодо відкриття виконавчого провадження у разі відстрочення виконання судового рішення.

Відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У постанові від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. В той же час, оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Окрім цього, 04 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №916/190/18, провадження №12-302гс18 (ЄДРСРУ №82424013) вказала, що розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, з урахуванням доводів сторін та поданих документів суд вважає спірну ситуацію виключною, а обставини та підстави для розстрочення виконання рішення суду доведеними, тому суд вважає за можливе заяву боржника задовольнити частково, з урахуванням проведеної боржником часткової оплати, рівноваги господарського інтересу сторін без погіршення становища кредитора, розстрочивши виконання рішення суду на вісім місяців для його реального виконання - рівними частинами зі щомісячною сплатою заборгованості до 30 числа місяця:

3596921,52 грн основного боргу

348751,11 грн пені,

118245,99 грн - 3% річних,

60219,94 грн інфляційних витрат,

64074,92 грн. судових витрат.

Всього: 4188213,48 грн.

В решті вимог належить відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву КП Звенигородське підприємство теплових мереж Звенигородської міської ради про розстрочення виконання рішення суду у справі №925/408/20 задовольнити частково.

Розстрочити стягнення заборгованості рівними частинами на вісім місяців зі щомісячною сплатою:

- до 30 березня 2021 523526,69 грн.;

- до 30 квітня 2021 523526,68 грн.;

- до 30 травня 2021 523526,69 грн.;

- до 30 червня 2021 523526,68 грн.;

- до 30 липня 2021 523526,69 грн.;

- до 30 серпня 2021 523526,68 грн.;

- до 30 вересня 2021 523526,69 грн.;

- до 30 жовтня 2021 523526,68 грн.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому законом порядку.

Ухвала суду є невід`ємною частиною рішення суду від 07.09.2020 у справі.

Ухвалу направити учасникам справи, в тому числі на електронні адреси сторін.

Суддя Г.М. Скиба