СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. Справа № 222з-21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

заявника Мележик Л.Г., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1065 від 07.10.2011, договір по надання правової допомоги б/н від 01.01.2021, ордер серія АХ№1043949 від 07.10.2011

апелянта Ващенко Р.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №723 від 11.02.2010, ордер серія ХВ№000015 від 17.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Коксовий завод "Новомет" (вх.№631Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2021 у справі №222з-21 (суддя Погорелова О.В., повний текст ухвали підписано 17.02.2021),

за заявою Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок", м.Харків

особа, яка може набути статусу учасника справи (відповідач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет", м. Харків

про забезпечення позову до подачі позову до суду,-

ВСТАНОВИЛА:

До Господарського суду Харківської області звернулось ПрАТ "Енергетична компанія "Барвінок" із заявою про забезпечення позову до подачі позову до суду, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 2.965.894,30 грн, що належать ТОВ "Коксовий завод "Новомет" та містяться на банківських рахунках, в тому числі, але не виключно, на рахунку: IBAN НОМЕР_1 в ПАТ АЛЬФА-БАНК, МФО 300346 (головне відділення 61000, Харківська область, м. Харків, вул. Гоголя, 10).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.02.2021 заяву ПрАТ "Енергетична компанія "Барвінок" про забезпечення позову - задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 2.965.894,30 грн, що належать ТОВ "Коксовий завод "Новомет" та містяться на банківських рахунках, в тому числі, але не виключно, на рахунку: IBAN НОМЕР_1 в ПАТ Альфа-Банк, МФО 300346 (головне відділення: 61000, Харківська область, м. Харків, вул. Гоголя, 10).

Господарський суд Харківської області, задовольняючи заяву ТОВ «Енергетична компанія «Барвінок» про забезпечення позову з посиланням на статті 136,137,140 ГПК України, зазначив, що накладення арешту на грошові кошти відповідача співвідноситься з предметом заявленого позову про стягнення грошових коштів; існує зв`язок між заходом забезпечення позову та предметом позову; невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення; обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки грошові кошти фактично залишились у його володінні; заходи забезпечення позову не перешкоджають та не припиняють господарську діяльність відповідача.

ТОВ "Коксовий завод "Новомет" з вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, та скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти у розмірі 2.965.894,30 грн, що належать ТОВ "Коксовий завод "Новомет" та містяться на банківських рахунках, в тому числі, але не виключно, на рахунку: IBAN НОМЕР_1 в ПАТ Альфа-Банк, МФО 300346. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку, заходи забезпечення позову вжиті судом першої інстанції без належного з`ясування всіх обставин, є передчасними та такими, які були постановлені з порушенням норм чинного процесуального законодавства.

Так, апелянт наполягає на тому, що заява по забезпечення позову була подана до суду без жодного доказу, який би підтверджував наявність у ТОВ «Коксовий завод «Новомет» реально існуючої заборгованості. Жодного первинного облікового документу в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» заявником надано не було. Тож суд фактично констатував виникнення спору між сторонами без посилання на жоден конкретний доказ. Також безпідставним є посилання заявника на рішення суду першої інстанції №520/12729/2020, як на підставу, що унеможливіть майбутнє виконання судового рішення, оскільки воно не набрало законної сили. Самі лише твердження заявника про потенційну можливість ухилення боржника від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Пелипенко Н.М., Барбашова С.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Коксовий завод "Новомет" та призначено її до розгляду на 18.03.2021.

16.03.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Коксовий завод "Новомет" надійшло клопотання (вх.№3203) про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-00389 від 05.03.2021, який скаржник отримав 11.03.2021, тобто після звернення до суду з апеляційною скаргою. За твердженням апелянта, зазначений дозвіл спростовує підстави, на які суд першої інстанції посилається в оскаржуваній ухвалі як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову.

17.03.2021 через відділ документального забезпечення Східного апеляційного господасрького суду заявником ПрАТ «Енергетична компанія «Барвінок» подано відзив на апеляційну скаргу (вх.№3262), в якому останній просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2021 у справі №222з-21 залишити без змін, як законну, обґрунтовану та таку, що відповідає збалансованості інтересів сторін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. За коротким змістом відзиву ПрАТ «Енергетична компанія «Барвінок» заперечує проти викладених у апеляційній скарзі доводів та звертає увагу на наступне:

- відповідач має тривале та неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №070543 від 07.10.2019;

- заходи щодо врегулювання погашення боржником заборгованості не дали позитивного результату,

- у відповідача відсутнє будь-яке майно, на яке, згідно з законом може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості;

- наявність рішення суду, щодо тимчасового зупинення основної діяльності підприємства по виробництву коксу та кам`яновугільної смоли;

- відсутність будь-якого зареєстрованого об`єкту нерухомості;

- наявність податкового боргу;

- наявність протоколів порушень як в сфері природоохороного законодавства так і трудового;

- мізерного статутного фонду в розмірі 10.000,00 грн.

17.03.2021 заявник апеляційної скарги подав до Східного апеляційного господарського суду ще одне клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (вх.№3283), та просив долучити баланс (звіт пор фінансовий стан) на 2020 рік та звіт про рух грошових коштів за 2020 рік ТОВ «Коксовий завод «Новомет», які підтверджують фінансову стабільність та платоспроможність підприємства.

Представник апелянта в ході судового засідання підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2021 у справі №222з-21 скасувати.

В свою чергу, представник заявника під час судового засідання погодився з оскаржуваною ухвалою та доводами наведеними у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначені заходи забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому за змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 21.08.2020 у справі №904/2357/20.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається з матеріалів оскарження, предметом позову є вимоги ТОВ ПрАТ «Енергетична компанія «Барвінок» про стягнення з ТОВ «Коксовий завод «Новомет» заборгованості в сумі 2.965.894,30 грн за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №070543 від 07.10.2019 в частині повної та своєчасної оплати вартості електричної енергії, укладеного між сторонами спору.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач (ТОВ "Коксовий завод "Новомет") необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заявником на підтвердження відсутності у відповідача іншого майна, крім грошових коштів, за рахунок якого можливо було б забезпечити виконання рішення у даній справі у випадку задоволення позовних вимог, надано до суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна №244344391 від 15.02.2021 щодо ТОВ "Новомет" (), згідно якої підтверджується факт відсутності у відповідача на праві приватної власності об`єктів нерухомого майна.

В той же час, відповідач не надає жодного доказу наявності у нього будь-якого майна, а отже не спростовує висновку місцевого господарського суду про наявність ризиків невиконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Зважаючи на порядок розгляду заяви про забезпечення позову, визначений частиною 1 статті 140 ГПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне надати оцінку доказам апелянта, наданим до апеляційної скарги.

Так, єдиними документами на підтвердження наявності матеріальних активів апелянт надає Баланс (про фінансовий стан) за 2020 рік та Звіт про рух грошових коштів за 2020 рік ТОВ «Коксовий завод «Новомет», які не є належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки складаються безпосередньо відповідачем за результатами бухгалтерського обліку та мають бути оцінені в сукупності з іншими доказами, які в матеріалах справи відсутні та не надані відповідачем до апеляційної скарги.

Інших доказів, які б підтверджували наявність рухомого майна, оборотних активів, грошових коштів на рахунках тощо відповідачем не надано.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що грошова сума заборгованості, яка має бути заявлена до стягнення у даній справі, не є результатом несвоєчасної або неповної оплати ТОВ «Коксовий завод «Новомет», а є наслідком незаконного збільшення заявником ціни електроенергії на 25%, яке сторонами за договором не узгоджено, не можуть прийнятися до уваги колегією суддів. Як вже зазначалось, при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що скаржник також не обґрунтував яким чином вжиття заходів забезпечення позову перешкоджає здійсненню його господарської діяльності або може спричини негативні наслідки для нього (вплинути на його господарську діяльність).

Колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявні у матеріалах справи документи підтверджують, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та такі заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам, існує конкретний зв`язок між відповідним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, тож такі заходи забезпечення позову спроможні забезпечити належне виконання судового рішення у разі задоволення позову. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не вживалися дії щодо погашення заборгованості; у відповідача відсутнє власне нерухоме майна, що в сукупності свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття таких заходів.

За таких обставин, оцінка судом першої інстанції доказів, наданих позивачем на підтвердження наявності підстав забезпечення позову, а саме щодо відсутності у відповідача нерухомого майна, не призвела до ухвалення неправильного судового рішення.

Отже, накладення арешту на кошти у межах заявленої суми забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №904/2357/20.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у відповідача, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Застосування заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача грошових коштів у значному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2020 у справі №916/2278/19 та від 04.03.2020 у справі №910/12117/19.

Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка кореспондується з частиною 4 статті 236 ГПК України, встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, з метою дотримання принципу правової визначеності, та формування сталої судової практики суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до вимог статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником не надано достатньо вірогідних доказів, які б свідчили, що накладення арешту на грошові кошти у межах ціни позову вплине на його господарську діяльність, тоді як невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення у разі задоволення позову, а їх застосування свідчить про дотримання балансу інтересів сторін та основних засад господарського судочинства, визначених статтею 2 ГПК України.

Згідно із частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, надані на підтвердження її вимог, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Коксовий завод «Новомет», ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2021 у справі №222з-21 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.129, 270, 271, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2021 у справі №222з-21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.03.2021

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко