ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" березня 2021 р. Cправа №902/618/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

до приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал", с.Ілляшівка Тростянецького району Вінницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Вінницька обласна державна адміністрація,

Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації,

Тростянецька селищна рада Гайсинського району Вінницької області

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

учасники процесу:

прокурор: Кравчук О.Л., сл.посвідчення;

представник позивача: Чорний Р.О., витяг з ЄДРЮОФОП та ГО;

представник відповідача: Чоловський О.М., діє на підставі ордера.

третя особа (Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації): Потопчук М.В., діє на підставі довіреності.

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області 22.06.2020 надійшла позовна заява Бершадської місцевої прокуратури, подана в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про зобов`язання приватне сільськогосподарське підприємство "Кристал" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку державної власності, площею 27,8454 га з кадастровим номером :01:001:0221, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району за межами населеного пункту.

Ухвалою суду від 31.07.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/618/20, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

01.09.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки позов у цій справі подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Окрім того, до суду також надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки ґрунтуються на недоведених обставинах щодо самовільного зайняття земельної ділянки. Обґрунтовуючи свою процесуальну позицію останній вказує, що спірну земельну ділянку використовує правомірно, на підставі Охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини №1 від 06.01.2020. Так, відповідно до умов вказаного правочину, користувач взяв на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки археології місцевого значення - поселення пеньківської культури V-VII ст. н.е., що знаходиться у с.Буди Тростянецького району Вінницької області (територія спірної земельної ділянки), а також використовувати вказане поселення виключно під вирощування сільськогосподарської продукції.

Таким чином, за твердженням відповідача, не є самовільним зайняттям земельної ділянки вчинення дій, які відповідно до закону є правомірними. Під такими діями слід розуміти укладення цивільно-правових угод, які передбачені чинним законодавством.

06.10.2020 на адресу суду надійшла відповідь прокурора на відзив №02-.31/5-386вих-20 від 02.10.2020, в якій останній вказує про необґрунтованість доводів відповідача з огляду на наступне:

"Виявлений об`єкт станом на 30.08.2019 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не занесений та статусу пам`ятки не набув. Умови, за якими погоджувалося надання земельної ділянки в користування, на сьогодні не виконанні, облікова документація не виготовлена. Занесення об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України без облікової документації не допускається.

Отже, формально, земельна ділянка, на якій розташований об`єкт археологічної спадщини, поселення слов`ян VІ-VІІ ст. н.е., на сьогодні до земель історико - культурного призначення не належить... .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0221 площею 27,8454 га, вона відноситься до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення фермерського господарства... .

Доводи представника відповідача, що ПСП «Кристал» та Управлінням культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації, як органом охорони, було укладено охоронний договір № 1 на пам`ятку культурної спадщини, відповідно до умов, якого, користувач взяв на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки археології місцевого значення - поселення пеньківської культури V-VІІ ст. н.е., що знаходиться у с. Буди Тростянецького району Вінницької області, не є підставою використання земельної ділянки площею 27,8454 га з кадастровим номером :01:001:0221 на території Будянської сільської ради, а є лише умовою для видачі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень про передачу вказаної земельної ділянки в користування (оренду). Наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації про передачу в оренду вказаної земельної ділянки не приймалось.

Окрім того, директор ПСП "Кристал" постановою ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.05.2020 притягнутий до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття вказаної земельної ділянки, сплатив штраф за заподіяну шкоду, постанову не оскаржував, що свідчить про свідоме визнання самовільного захоплення земельної ділянки площею 27,8454 га з кадастровим номером :01:001:0221 на території Будянської сільської ради."

Згідно письмових пояснень від 23.10.2020 (а.с.170-171, т.1) третя особа (Вінницька обласна державна адміністрація) заявлені прокурором позовні вимоги у даній справі підтримує.

27.01.2021 судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.02.2021.

За результатами судового засідання, 22.02.2021, судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання на 09.03.2021.

На визначену судом дату (09.03.2021) з`явилися прокурор, представники сторін та третьої особи (Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації).

Під час судового засідання, 09.03.2021, прокурор та представник позивача просили суд позов задовольнити. Натомість представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив. Представник третьої особи при вирішенні даного спору "поклався на розсуд суду".

Після закінчення судових дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати та орієнтовний час повернення - 10.03.2021.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення суду (10.03.2021) учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Таким чином, розглянувши матеріали господарської справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Старшим державним інспектором Ткачуком В.В. та державним інспектором Котляр Л.Т. у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за участю заступника начальника Тростянецького відділу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області Денисюка О.І. здійснено державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства шляхом проведення перевірки при використанні земельної ділянки орієнтовною площею 27,8454 га на території Будянської сільської ради Тростянецького району.

У результаті перевірки вищевказаними службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області встановлено, що земельна ділянка державної форми власності, площею 27,8454 га з кадастровим номером :01:001:0221, яка знаходиться на території Будянської сільської ради Тростянецького району, використовується ПСП "Кристал" в особі директора ОСОБА_1 для вирощування сільськогосподарських культур: озимого ріпаку, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

04.12.2018 держаними інспекторами ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області за результатами перевірки складено акт перевірки та акт обстеження земельної ділянки.

В подальшому, 12.12.2018, директору ПСП "Кристал" ОСОБА_1 винесено припис про усунення вимог земельного законодавства. Однак, вимоги припису директором сільськогосподарського підприємства не виконано.

Окрім того, старшим держаним інспектором Ткачуком В.В. складено відносно директора ПСП "Кристал" ОСОБА_1 протокол від 12.12.2018 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто самовільне зайняття земельної ділянки. За результатом розгляду адміністративної справи старшим інспектором прийнято рішення про закриття справи у зв`язку із тим, що в діях директора ПСП "Кристал" ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.197-1 КК України.

Бершадською місцевою прокуратурою Вінницької області 13.06.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом самовільного захоплення ПСП "Кристал" на території Будянської сільської ради Тростянецького району земельної ділянки державної власності історико - культурного призначення загальною площею 27,8454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний факт кваліфіковано за ч.2 ст.197-1 КК України, яка передбачає самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

За наслідками здійснення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження 23.04.2020 прийнято рішення про його закриття, у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 та ч.2 ст.197-2 КК України. Матеріали про самовільне зайняття службовими особами ПСП "Кристал" вказаної земельної ділянки направлено до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області для притягнення директора ПСП "Кристал" ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП.

Постановою ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про накладення адміністративного стягнення від 04.05.2020 директора ПСП "Кристал" ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

15.05.2020 ОСОБА_1 сплатив покладений на нього штраф у розмірі 340,00 грн.

Окрім того, старшим держаним інспектором Ткачуком В.В. здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (за межами населеного пункту) директором ПСП "Кристал" ОСОБА_1 на території Будівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області на суму 47839,67 грн. Вказана сума сплачена ПСП "Кристал" 26.05.2020 згідно платіжного доручення №2706 з призначенням платежу: "оплата розміру запод. шкоди спричиненої внаслідок самовільного зайняття зем. ділянки площею 27,8454 га на території Будянської с/р Тростянецького р-ну".

Згідно листа Будянської сільської ради Тростянецького району №86 від 06.04.2020 (а.с.57, т.1): станом на день складання даної інформації земельну ділянку площею 27,8454 га із кадастровим номером :01:001:0221 самовільно використовує ПСП"Кристал".

Прокурор, вважаючи, що викладені вище обставини свідчать про протиправність поведінки ПСП "Кристал", яка полягає у здійсненні самовільного зайняття земельної ділянки, причинного зв`язку між такою поведінкою відповідача та порушення економічних інтересів держави, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи питання правомірності звернення Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, суд враховує наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

Аналіз положень частин 3-5 статті 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

При цьому, як зазначено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26 лютого 2019 року у справі №905/803/18, перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі 924/1237/17).

Так, в даній справі, прокурор обґрунтовуючи підстави свого звернення до суду з даним позовом зазначає наступне.

"Реалізуючи надані Законом повноваження місцевою прокуратурою вивчено стан додержання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Тростянецького району Вінницької області.

За результатами проведеної роботи виявлено факт самовільного, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади про передачу землі у власність або надання її у користування, вчиненого правочину щодо земельної ділянки, до встановлення її меж на місцевості та одержання документа, що посвідчує право на неї, до його державної реєстрації, всупереч встановленому законодавством порядку, зайняття земельних ділянок сільськогосподарського вчення, розташованих на території Будянської сільської ради Тростянецького району за межами населеного пункту.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 за № 308, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яким передбачено, що завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру України на території Вінницької області, і яке, згідно з пунктом 4.13 Положення, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Вінницької області.

Не зважаючи на це, жодних заходів реагування Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області не вжито, внаслідок чого порушено економічні інтереси держави.

Пред`являючи позов в інтересах вказаного органу прокурором переслідується мета повернення Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області у розпорядження земельної ділянки (землі сільськогосподарського призначення) загальною площею 27,8454 га, які знаходяться на території Будянської сільської ради, з метою дотримання вимог земельного законодавства України та недопущення порушення економічних інтересів держави."

Надаючи оцінку вказаним вище аргументам прокурора суд враховує, що в матеріалах справи наявні листи Бершадської місцевої прокуратури, які адресовані: Вінницькій обласній державній адміністрації (лист №31/5-5520вих-19 від 13.12.2019 (а.с.65, т.1)), Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області (лист №31/5-59вих-20 від 05.02.2020 (а.с.63, т.1)), з вимогами повідомити, чи мало місце звернення відповідним органом з позовом до суду про звільнення ПСП "Кристал" самовільно зайнятої земельної ділянки площею 27,8454 га з кадастровим номером :01:001:0221 та відшкодування збитків, завданих самовільним зайняттям земельної ділянки.

У відповідь на зазначене звернення прокуратури, Вінницька обласна державна адміністрація листом від 10.01.2020 за №01.01-67/193 (а.с.64, т.1) та Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом від 06.03.2020 за №10-2-0.662-2191/2-20 (а.с.62, т.1) повідомили, що до суду не зверталися.

В подальшому, Бершадська місцева прокуратура листом №31/1-257вих-20 від 01.06.2020 (а.с.68, т.1) довела до відома Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про намір звернутися до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

З урахуванням зазначених обставин, в ході судового розгляду суд дійшов висновку, що прокурор довів належними та допустимими доказами нездійснення захисту інтересів держави державним органом, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження та відповідно наявність підстав для звернення до суду з даним позовом.

З огляду на викладені обставини суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Враховуючи встановлені обставини суд зазначає наступне.

Земельні правовідносини, зокрема пов`язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі.

Так, статтею 13 Конституції України визначено, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частинами 1, 2 ст.124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 цього Кодексу визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011).

Отже, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Визначення факту самовільного зайняття земельної ділянки містить стаття 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", згідно якої будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, вважаються самовільним зайняттям земельних ділянок.

Матеріалами справи, зокрема, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 04.12.2018, актом обстеження земельної ділянки від 04.12.2018, протоколом про адміністративне правопорушення № 1192-ДК:0483/П/07/01/-18 від 12.12.2018, постановою про накладення адміністративного стягнення від 04.05.2020 підтверджено використання відповідачем, на момент проведення перевірки, спірної земельної ділянки, за відсутності правовстановлюючих документів на право володіння чи користування нею.

Поряд з тим, відповідач вказує, що на момент розгляду даної справи спірна земельна ділянка перебуває у його користуванні на підставі Охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини №1 від 06.01.2020, який укладений між ПСП "Кристал" (далі по тексту також - Користувач, відповідач) та Управлінням культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації (далі по тексту також - орган охорони).

Згідно п.1 Договору Користувач бере на себе зобов`язання щодо охорони щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - поселення пеньківської культури V - VІІ ст.н.е., Вінницька область, Тростянецький район, с.Буди, 2,3 км на південний захід.

Термін дії цього договору: з 06.01.2020 по 31.12.2025.

Пунктом 6 Договору передбачено, що користувач зобов`язується використовувати поселення пеньківської культури V - VІІ ст.н.е. виключно під вирощування сільськогосподарської продукції.

Відповідно до пункту 7 Договору інші умови:

7.1. Не проводити на пам`ятці оранки глибше 20 см, застосовувати дискування;

7.2. Не проводити ніяких насаджень (кущів, дерев) на території пам`ятки та її охоронної зони без письмової на це згоди органу охорони культурної спадщини.

З огляду на предмет спору, а також процесуальну позицію сторін суд вважає за необхідне надати оцінку вказаному Охоронному договору із врахуванням наступного.

Відповідно до ст.54 Земельного кодексу України землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.

Згідно зі ст.34 Закону України "Про охорону культурної спадщини" землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації. Встановлення зон охорони пам`яток та затвердження меж історичних ареалів населених місць не може бути підставою для примусового вилучення з володіння (користування) земельних ділянок у юридичних та фізичних осіб за умов дотримання землевласниками та землекористувачами правил використання земель історико-культурного призначення.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1768 від 28.12.2001 затверджено "Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини" (далі по тексту також - Порядок).

Відповідно до п.1 Порядку Охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

При цьому згідно п.2 Порядку власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Зразок Охоронного договору наведено в додатку №1 до Порядку.

При цьому суд зауважує, що Касаційним адміністративним судом у складі Верховного суду в постанові від 23.12.2019 у справі №806/1536/19 надано наступну загальну оцінку охоронному договору:

"Наразі охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини". Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини... .

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності."

З викладеного слідує, що сторонами охоронного договору можуть бути: з однієї сторони - власник або користувач пам`ятки (земельної ділянки) та з іншої сторони - відповідний орган охорони культурної спадщини.

Дану обставину також не заперечує Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації в листі №5434/02-25 від 17.11.2020 (а.с.205, том 1), яким дана відповідь на звернення Вінницької обласної прокуратури №15/1-104вих-20 від 06.11.2020 відносно підстав укладення охоронного договору з ПСП "Кристал", де Управління повідомило наступне:

"Охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини -поселення слов`ян V- VI ст.н.е., яке знаходиться за 2,5 км на південний захід від с.Буди укладений на підставі звернення ПСП "Кристал" як користувача земельною ділянкою.

Інформація про те, що ПСП "Кристал" є користувачем земельної ділянки зазначена у їхньому зверненні. Перевірка інформації, викладеної у зверненні, не відноситься до компетенції Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації.

ПСП "Кристал" не є власником пам`ятки археологічної спадщини: поселення слов`ян VI-VII ст.н.е., яке знаходиться за 2,5 км на південний захід від с.Буди, розмірами 1520x380 м.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Охоронний договір не є документом дозвільного характеру та не дає жодних прав користувачу щодо використання земельної ділянки, не вирішує питання власності на об`єкт культурної спадщини, а тільки встановлює певні обтяження на її використання. Такими договорами встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму."

Із змісту наведеного листа слідує, що ПСП "Кристал" зверталось до Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації щодо укладення Охоронного договору як користувач земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка.

Поряд з тим, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ПСП "Кристал" є користувачем чи власником земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка. Зазначене виключає можливість участі останнього в укладенні зазначеного вище правочину.

Таким чином, відповідач, за відсутності майнового права на земельну ділянку, на якій розташовані поселення пеньківської культури, шляхом укладення Охоронного договору зобов`язався її використовувати.

Надаючи оцінку зазначеному факту через призму встановлених у даній справі обставин, суд враховує наступне.

Частинами 1, 2 ст.228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, Цивільного кодексу України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому суд враховує, що категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ознаками статті 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №6-1528цс15, Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №910/24075/16 та від 02.07.2020 у справі №910/4932/19.

З викладеного слідує, що Охоронний договір є правочином, який порушує публічний порядок, оскільки останній посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, спрямований на порушення публічного порядку.

Вказаний висновок суду ґрунтується на наступних встановлених обставинах справи.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Природні ресурси можуть надаватися суб`єктам господарювання для використання або придбаватися ними у власність лише у випадках та порядку, передбачених законом (ч.ч. 1, 5 ст.148 Господарського кодексу України).

Положення ст.206 Земельного кодексу України встановлюють, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Поряд з тим, як встановлено судом, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує відповідне права та його державної реєстрації.

Натомість відповідач за відсутності майнового права відносно земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка, звернувся до Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації щодо укладення охоронного договору, для отримання її в користування. Адже саме на умови Охоронного договору відповідач посилається як на підстави правомірного користування спірною земельною ділянкою.

Одночасно суд констатує, що Охоронний договір не є погодженням Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації на передання щойно виявленого об`єкта археологічної спадщини в оренду.

Так, відповідно до ст.18 Закону України "Про охоронну культурної спадщини" об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Положення ст.6-1 Закону України "Про охоронну культурної спадщини" передбачають, що дозволи, погодження і висновки, передбачені цим Законом, надаються органами охорони культурної спадщини безоплатно.

Рішення про надання або про відмову в наданні дозволу, погодження чи висновку приймається органом охорони культурної спадщини протягом одного місяця з дня подання фізичною чи юридичною особою відповідних документів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

12.09.2019 Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації видано наказ "Про погодження документів дозвільного характеру", яким погоджено передати в оренду ПСП "Кристал" щойно виявленого об`єкта археологічної спадщини: поселення слов`ян V - VІІ ст.н.е., яка розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, загальною площею 27,8454 га (кадастровий номер :01:001:0221).

Згідно пункту 2 наказу користувачу пам`ятки визначено укласти охоронні договори на вищезазначений об`єкт культурної спадщини в установленому чинним законодавством порядку.

Одночасно листом від 12.09.2019 за №4299/02-25 Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації довело до відома ПСП "Кристал", що управління культури і мистецтв облдержадміністрації погоджує надання в оренду щойно виявленого об`єкта виявленого об`єкта археологічної спадщини: поселення слов`ян V - VІІ ст.н.е., яка розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Окрім того адресант повідомив, що користувачу пам`яток укласти охоронні договори на об`єкти культурної спадщини та договори оренди на земельні ділянки, на яких вони знаходяться в установленому чинним законодавством порядку.

З викладеного слідує, що результатом розгляду звернення ПСП "Кристал" щодо погодження надання в оренду щойно виявленого об`єкта археологічної спадщини Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації видано наказ "Про погодження документів дозвільного характеру" від 12.09.2019.

Таким чином, відповідач з 12.09.2019 був обізнаний в наявності обов`язку оформлення договору оренди спірної земельної ділянки для використання об`єкта культурної спадщини (земельної ділянки), який останнім не виконано.

Зазначене свідчить про наявність вини ПСП "Кристал", яка виражена в порушенні публічного порядку щодо незаконного заволодіння спірною земельною ділянкою шляхом укладення Охоронного договору, як користувачем земельної ділянки, яким останній не являється.

При цьому зміст Охоронного договору, а саме пункт 6.1., який передбачає зобов`язання Користувача використовувати поселення пеньківської культури виключно під вирощування сільськогосподарської продукції направлений на позбавлення розпорядника земельної ділянки (Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області) розпоряджатися спірною земельною ділянкою, що в свою чергу зумовлює недоотримання державним бюджетом коштів за її використання.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що листом від 17.11.2020 за №5434/02-25 Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації відносно призначення спірної земельної ділянки повідомило наступне:

"На підставі досліджень, які проводилися Подільською філією НДЦ "Рятівна археологічна служба" ІА НАН України, було встановлено наявність об`єкта археологічної спадщини - поселення слов`ян V-VІ ст.н.е., яке знаходиться за 2,5 км на південний захід від с.Буди, розмірами 1520x380 м.

Виявлений об`єкт відноситься до категорії "щойно виявлених об`єктів культурної спадщини" і станом на 11.11.2020 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не занесений та статусу пам`ятки не набув. Умови, за якими погоджувалося надання земельної ділянки в користування, на сьогодні не виконані - облікова документація не виготовлена, межі об`єкта культурної спадщини не встановлені. Занесення об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України без облікової документації не допускається.

Відповідно до чинної на сьогодні редакції Земельного кодексу України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини.

Отже, земельна ділянка, на якій розташований об`єкт археологічної спадщини - поселення слов`ян V-VІ ст.н.е., яке знаходиться за 2,5 км на південний захід від с. Буди на сьогодні до земель історико-культурного призначення не належить."

При цьому відповідно до наказу Головного управління №3-ОТГ від 04.01.2021, Тростянецькій селищній раді (Тростянецькій селищній територіальній громаді) передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 31,4437 га ( в тому числі земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0221), які розташовані на території Тростянецької селищної територіальної громади Гайсинського (Тростянецького) районів Вінницької області, згідно з акту приймання - передачі.

Дана земельна ділянка передана в Тростянецьку селищну раду (Тростянецька селищна територіальна громада). Поряд з тим, станом на 19.01.2021 право комунальної власності на дану земельну ділянку не зареєстровано.

Отже, станом на момент судового розгляду даної справи розпорядником спірної земельної ділянки є - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, до моменту реєстрації речового права за територіальною громадою.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що Охоронний договір, укладений відповідачем як користувачем спірної земельної ділянки, який не набув такого права, є таким, що порушує публічний порядок, оскільки такий правочин спрямований на незаконне користування об`єктом права власності українського народу - землю як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави.

Наведене свідчить про нікчемність Охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини №1 від 06.01.2020 у відповідності до вимог ч.2 ст.228 ЦК України.

Нікчемний правочин є недійсним в силу закону та не потребує визнання його таким судом.

За таких обставин, Охоронний договір №1 від 06.01.2020, який є нікчемним в силу закону, не породжує будь-яких правових наслідків для сторін.

Викладеним спростовується позиція відповідача щодо наявності підстав для використання спірної земельної ділянки.

Статтею 90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або користування для всіх потреб.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За приписами ст.211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи з самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку із наведеним, та враховуючи, що спеціальним законом передбачено обов`язковість отримання правовстановлюючих документів на право користування землею, однак відповідачем у встановленому законодавством порядку не оформлено та не зареєстровано право користування спірною земельною ділянкою, суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги щодо зобов`язання ПСП "Кристал" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку державної власності, площею 27,8454 га з кадастровим номером :01:001:0221, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району за межами населеного пункту.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати приватне сільськогосподарське підприємство "Кристал" (вул.Сонячна, 1, с.Ілляшівка, Вінницька область, код юридичної особи 32148485) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку державної власності, площею 27,8454 га з кадастровим номером :01:001:0221, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району за межами населеного пункту.

3. Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал" (вул.Сонячна, 1, с.Ілляшівка, Вінницька область, код юридичної особи 32148485) на користь прокуратури Вінницької області (вул.Монастирська, 33, м.Вінниця, код юридичної особи 02909909) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2102,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень, а також на наступні електронні адреси (прокурора (; ), позивача (), відповідача (), представника відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1), Вінницької обласної державної адміністрації (), Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації (), Тростянецькій селищній раді Гайсинського району Вінницької області ()).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 22 березня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (вул.Сонячна, 1, с.Ілляшівка, Тростянецький район, Вінницька обл., 24330)