ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.03.2021 Справа № 908/713/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про визнання правочинів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № 008-33/55 від 16.03.2021) про визнання недійсними:

1. правочину у формі заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" від 11.12.2020 № 42-30/26789 в частині погашення заборгованості Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за послуги з розподілу електричної енергії;

2. правочину у формі заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" від 11.12.2020 за № 42-30/26786 в частині погашення заборгованості Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за послуги з розподілу електричної енергії;

3. правочину у формі заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" від 31.12.2020 за № 42-30/28278 в частині погашення заборгованості Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за послуги з розподілу електричної енергії;

4. правочину у формі заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" від 31.12.2020 за № 42-30/28333 в частині погашення заборгованості Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за послуги з розподілу електричної енергії;

5. правочину у формі заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" від 11.12.2020 за № 42-30/26788 з урахуванням внесених змін заявою від 31.12.2020 № 42-30/28334 в частині погашення заборгованості Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 17.03.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/713/21 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Розглянувши вказану позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Предметом позову, що надійшов від Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", є визнання недійсними п`яти правочинів.

Статтею 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Виходячи з наведених норм законодавства, оспорювані заяви відповідача від 11.12.2020 № 42-30/26789, від 11.12.2020 за № 42-30/26786, від 31.12.2020 за № 42-30/28278, від 31.12.2020 за № 42-30/28333, від 11.12.2020 за № 42-30/26788 з урахуванням внесених змін заявою від 31.12.2020 № 42-30/28334 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог є односторонніми правочинами, які спричиняють припинення взаємних грошових зобов`язань сторін, визначених у цих заявах.

Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі п`яти окремих правочинів.

Відтак, позивач повинен обґрунтувати підставу позову окремо по кожній вимозі та вказати конкретні докази у підтвердження викладених обставин по кожному з правочинів.

У даному випадку, позивач до кожної із заяв, складених відповідачем, додає різні рахунки за послуги оператора системи розподілу, виписані за різні періоди надання послуг. Також у кожній із оспорюваних заяв, складених відповідачем, зазначені різні підстави для припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог (договори, судові рішення).

Таким чином, для вирішення по суті даного спору, суд повинен буде дослідити та вивчити кожний зі оспорюваних правочинів, встановити наявність або відсутність заборгованості кожної зі сторін окремо за кожним договором, судовим рішенням, що зазначені у оспорюваних заявах (правочинах).

Таким чином, всупереч вимогам ст. 173 ГПК України, фактично позивач об`єднав в одній позовній заяві п`ять окремих позовів, які не пов`язані ані поданими доказами, ані підставою виникнення. Посилання позивача на підписання відповідачем заяви-приєднання з 01.01.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії не спростовує висновків суду, оскільки, як зазначено вище, суд повинен буде дослідити та вивчити кожний з п`яти правочинів, що оспорюються позивачем, встановити наявність або відсутність заборгованості кожної зі сторін окремо за кожним договором, судовим рішенням, що зазначені у оспорюваних заявах (правочинах).

Відтак, позивачем порушені правила об`єднання позовних вимог, що суперечить приписам ст. 173 ГПК України.

Суд зазначає, що сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору у межах процесуальних строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву (вих. № 008-33/55 від 16.03.2021) Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" і додані до неї документи повернути заявнику.

Додаток: - позовна заява вих. № 008-33/55 від 16.03.2021 із доданими до неї документами, згідно переліку, усього на 189 аркушах (у т.ч. оригінали платіжного доручення № 2238 від 08.02.2021 про сплату 11350,00 грн. судового збору, фіскального чеку від 17.03.2021, поштової накладної № 681 від 17.03.2021, опису вкладення у цінний лист від 17.03.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України. Ухвала складена та підписана 22.03.2021.

Суддя М.В. Мірошниченко