ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23 березня 2021 рокуСправа № 921/124/20
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
розглянув заяву б/н від 19.03.2021 (вх. №2355 від 19.03.2021) ТОВ "Волхонтет Граніт" про забезпечення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича
у справі №921/124/20
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська Зоря", вул. Мічуріна, 20, с. Руданське, Шаргородський район, Вінницька область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волхонтет - Граніт", вул. Поліська, 11, м. Тернопіль
про стягнення 3 120 000 грн заборгованості, 400 000 грн штрафу, 1 347 241 грн пені, 120270 грн 3% річних та 208 080 грн інфляційного збільшення боргу.
Без виклику (повідомлення) повноважних представників.
В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/124/20 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська Зоря" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волхонтет - Граніт" про стягнення заборгованості 120 000 грн заборгованості, 400 000 грн штрафу, 1 347 241 грн пені, 120270 грн 3% річних та 208 080 грн інфляційного збільшення боргу .
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03.07.2020 у справі №921/124/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волхонтет - Граніт" (вул. Поліська, 11, м. Тернопіль, код 14372372) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська Зоря" (вул. Мічуріна, 20, с. Руданське, Шаргородський район, Вінницька область, код 03728200): 3 120 000 грн 00 коп. заборгованості, 400 000 грн 00 коп. штрафу, 559 633 грн 97 коп. пені, 120 270 грн 3% річних, 204 898,81 грн інфляційного збільшення боргу та 66 072 грн 04 коп. в повернення сплаченого судового збору. В решті позову, відмовлено.

25 серпня 2020 року Господарським судом Тернопільської області видано наказ про примусове виконання судового рішення.

19 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Волхонтет Граніт" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича у справі №921/124/20 ( вх. № 2353), в якій просить: витребувати у приватного виконавця Снігур Олега Юрійовича Звіт з оцінки вартості, незавершеного будівництвом адміністративного-побутового корпусу з матеріальним складом, готовністю 82% по вул. Поліська 11 в м. Тернополі, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Волхонтет-Граніт" виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП Нікітіною Людмилою Сергіївною, визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича щодо проведення оцінки вартості незавершеного будівництвом адміністративного-побутового корпусу з матеріальним складом, готовністю 82% по вул. Поліська 11 в м. Тернополі, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Волхонтет-Граніт", визнати такою, що не підлягає застосування, оцінку в формі письмового звіту з оцінки вартості майна боржника та висновок про ринкову вартість об`єкту оцінки незавершеного будівництвом адміністративного-побутового корпусу з матеріальним складом, готовністю 82% по вул. Поліська 11 в м. Тернополі, виконані суб`єктом оціночної діяльності ФОП Нікітіною Людмилою Сергіївною.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2021 скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, передано на розгляд судді Стопнику С.Г.

Однак, враховуючи, що суддя Стопник С.Г. з 19.03.2021 перебуває у відпустці та з метою дотримання встановленого ГПК України строку розгляду даної скарги, розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021, в порядку п. 2.3.43. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл у справі № 921/124/20 для розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2021, для розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича у справі №921/124/20 визначено суддю Боровець Я.Я.

Одночасно із даною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волхонтет Граніт" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою, на підставі ст.ст. 136-140 ГПК України, в якій просить зупинити реалізацію незавершеного будівництвом адміністративного-побутового корпусу з матеріальним складом, що знаходиться м. Тернопіль , вул. Поліська, 11 та передано на реалізацію приватним виконавцем Снігуром Олегом Юрійовичем згідно ВП №62977455 ( вх. № 2355).

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2021, для розгляду заяви про забезпечення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича у справі №921/124/20 визначено суддю Боровець Я.Я.

Обґрунтовуючи дану заяву заявник посилається на наступні обставини:

08.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром Олегом Юрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62977455 з примусового виконання наказу №921/124/20 виданого 25.08.2020 Господарським судом Тернопільської області щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волхонтет - Граніт" (вул. Поліська, 11, м. Тернопіль, код 14372372) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська Зоря" (вул. Мічуріна, 20, с. Руданське, Шаргородський район, Вінницька область, код 03728200): 3 120 000 грн 00 коп. заборгованості, 400 000 грн 00 коп. штрафу, 559 633 грн 97 коп. пені, 120 270 грн 3% річних, 204 898,81 грн інфляційного збільшення боргу та 66 072 грн 04 коп. в повернення сплаченого судового збору.

ТОВ "Волхонтет Граніт" отримало повідомлення від приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича щодо ринкової вартості об"єкту оцінки незавершеного будівництвом адміністративного-побутового корпусу з матеріальним складом, що знаходиться м. Тернопіль , вул. Поліська, 11, яка становить 15 700 587,00 грн, що підтверджується Висновком суб`єкта оціночної діяльності ФОП Нікітіною Людмилою Сергіївною від 09.02.2021.

Однак, з даним висновком суб`єкта оціночної діяльності ФОП Нікітіною Л.С. від 09.02.2021 ТОВ "Волхонтен Граніт" не погодилося, у зв"язку з чим останній звернувся до суду з скаргою на дії приватного виконавця Снігура О.Ю. вважаючи, що оцінка проведена з порушенням вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України", Національних стандартів № 1 та № 2 "Оцінка нерухомого майна", сама ціна майна значно занижена від реальної ціни об`єкта нерухомості більше ніж в три рази.

Як стверджує заявник, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Снігур Олег Юрійович передав на реалізацію майно незавершене будівництво адміністративного-побутового корпусу з матеріальним складом, що знаходиться м. Тернопіль, вул. Поліська, 11 шляхом продажу на аукціоні, торги по реалізації майна призначені на 01.04.2021.

Таким чином заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення скарги на дії приватного виконавця може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду за розглядом поданої скарги та фактично зробить неефективним захист порушених та оспорюваних прав та інтересів скаржника, за захистом яких він звернувся до суду.

Дані обставини стали підставою для звернення заявника з заявою про забезпечення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича шляхом зупинення реалізації незавершеного будівництвом адміністративного-побутового корпусу з матеріальним складом, що знаходиться м. Тернопіль , вул. Поліська, 11.

Розглянувши заяву, суд відзначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судовий захист неможливо повноцінно здійснити без обов"язковості виконання судових рішень.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як визначено статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Як визначено статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" вказує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов"язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як визначено статтею 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Приписами Закону України "Про виконавче провадження" та розділом VІ ГПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" визначено засоби та порядок захисту прав учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій , шляхом оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби чи приватного виконавця в судовому порядку .

Втім, статтями 339-345 ГПК України не передбачалося вжиття заходів забезпечення скарги на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця.

Так, питання забезпечення позову, підстави його застосування та заходи врегульовано приписами Господарського процесуального кодексу України.

За змістом статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, відповідно до статей 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, положення статей 136-140 ГПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 339-345 ГПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01.03.2021 у справі №752/26606/18.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Нормою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" надано право суду зупинити передачу майна на реалізацію, а не зупинити саму реалізацію майна, оскільки це зупинить виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Аналіз вище вказаних положень чинного законодавства свідчить, що ГПК України не містить правової норми , яка надавала б суду повноваження вживати заходи забезпечення скарги на дії приватного виконавця шляхом зупинення реалізації майна до її розгляду.

Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття таких заходів, як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом зупинення реалізації майна, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій належить виключно до компетенції виконавця.

Також, слід зазначити, що пунктом 3 частини1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обов"язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Виконавче провадження підлягає обов"язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа ( частина 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження").

Так, підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого документа визначено статтями 136-137 ГПК України.

Можливість зупинення судом продажу майна передбачено пунктом 6 частини 1 статті 137 ГПК України , якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту

Таким чином, зупинення продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису є спеціальним способом забезпечення, який застосовується лише у справах за позовами про визнання права власності або про виключення майна з опису.

Крім цього, пунктом 5 частини 1 статті 137 ГПК України передбачено, що суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Тобто такий вид забезпечення може бути застосований для забезпечення позову (скарги) при оскарженні виконавчого документа.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви заявника про забезпечення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, слід відмовити.

Згідно з частин 1, 6 статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу;

Як визначено статтею 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Керуючись статтями 136-141, 234, 235, 339- 345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви б/н від 19.03.2021 (вх. №2355 від 19.03.2021) ТОВ "Волхонтет Граніт" про забезпечення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, відмовити.

2. Копію ухвали надіслати рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення,

Заявнику: Товариству з обмеженою відповідальністю "Волхонтет - Граніт", вул. Поліська, 11, м. Тернопіль

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу підписано "24" березня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець