РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.03.2021Справа № 910/16004/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Кураш Н.П. (адвокат);

від відповідача Дудченко В.В. (адвокат).

В судовому засіданні 04.03.2021 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 23.03.2021 року.

СУТЬ СПОРУ:

20 жовтня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" (позивач) надійшла позовна заява б/н б/д до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором № від 26.08.2016 року в розмірі 1 033 763,20 грн., з них: основного боргу - 831 970,23 грн. (вісімсот тридцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят гривень 23 копійки), інфляційних нарахувань - 134 221,48 грн. (сто тридцять чотири тисячі двісті двадцять одна гривня 48 копійок) та 3% річних - 67 571,49 грн. (шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят одна гривня 49 копійок).

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № від 26.08.2016 року, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що зобов`язання щодо врегулювання заборгованості у розмірі 831 970,23 грн., яка виникла у відповідача перед позивачем за договором № від 26.08.2016 року врегульована угодою про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018 року № , тому доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач у відповіді на відзив зазначає про те, що угода про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018 року № Бессараб С.І., як директором ТОВ "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" не підписувалась.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16004/20, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.11.2020 року.

В підготовчих засіданнях 17.11.2020 року, 19.11.2020 року, 01.12.2020 року та 08.12.2020 року судом оголошувалася перерва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, підготовче засідання відкладено на 02.02.2021 року, витребувано у Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеської області інформацію про включення Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" до податкового кредиту з податку на додану вартість та відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість, за 2018 рік сум ПДВ та інших податкових зобов`язань за господарською операцією з Акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Львівтрансгаз" за угодою про припинення зобов`язання прощенням боргу № 180700016 від 18.07.2018 року.

В підготовчому засіданні 02.02.2021 року судом було розглянуте та відхилене клопотання про призначення експертизи, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 02.02.2021 року. Відхиляючи наведене клопотання, суд виходив з того, що суду не доведено необхідності призначення експертизи в аспекті приписів ст. 99 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, причини неможливості самостійно надати висновок експерта позивачем не зазначено, підстав, які б перешкоджали надати такий висновок не наведено.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 02.02.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/16004/20 до судового розгляду по суті на 04.03.2021 року.

В судовому засіданні 04.03.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" (надалі - позивач, підрядник) та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (надалі - відповідач, замовник) укладено договір № (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого, виконавець бере на себе зобов`язання на свій ризик виконати власними матеріалами і механізмами та обладнанням замовника, згідно проектно-кошторисної документації, розробленої згідно умов договору, за технічним завданням замовника, виконати наступну роботу:

Ремонт пунктів вимірювання витрат на ГРС УМГ «Львівтрансгаз» (об`єкт) (лот № 4), зокрема:

- Розробити проектно-кошторисну документацію. Склад і об`єм робіт визначаються згідно «Технічних вимог і якісних характеристик предмета закупівлі» та Технічних умов замовника і дефектних актів, які є невід`ємною частиною Технічного завдання. При цьому, повинні бути враховані всі вимоги нормативних документів в т.ч. відомчих розпорядних документів Замовника, які регулюють предмет цього договору.

Погодити готову проектно-кошторисну документацію з Замовником, а в разі необхідності- також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також провести експертизу проектно-кошторисної документації у встановленому вимогами нормативних документів в т.ч. відомчими розпорядчими документами порядку і в строк встановлений цим договором.

- Здійснити поставку обладнання за переліком і вимогами, зазначеними в кошторисній частині затвердженої проектно-кошторисної документації.

- Виконати монтажні та пуско-налагоджувальні роботи у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації та провести атестацію (підтвердження відповідності) вузлів обліку територіальними органами Департаменту технічного регулювання Мінекономрозвитку України, та здати в експлуатацію об`єкт, який є предметом цього договору.

Об`єктом є ГРС Вузлове, с. Вузлове, Радехівський р-н, Львівська область (п. 1 договору).

У відповідності до п. 3.1. договору, загальна ціна цього договору - 13 059 002, 71 грн.

Згідно п. 3.4. договору розрахунки замовник проводить шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підрядника протягом 90 днів після підписання сторонами актів виконаних робіт та актів приймання - передачі обладнання, або іншими, не забороненими чиним законодавством способами.

Пунктом 3.8. договору встановлено, що остаточний розрахунок за цим договором проводиться замовником не пізніше 90 днів після завершення виконання робіт, визначених у п. 2.1. цього договору, включаючи усунення виявлених під час приймання недоліків, після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Строк здачі робіт за договором складає 240 днів після підписання сторонами цього договору (п. 5.1. договору).

Відповідно до п. 14.1. договору, приймання-передача виконаних робіт здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформляється актом. Порядок і черговість здачі об`єкта, обов`язки сторін визначаються календарним планом та технічним завданням.

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє протягом 240 днів з дати підписання, за умови наявності з 01 січня 2017 року фактичного обсягу видатків замовника на оплату послуг, що є предметом цього договору (п. 21.1. договору).

На виконання умов договору № від 26.08.2016 року позивач поставив обладнання та виконав роботи, а відповідач прийняв обладнання та роботи на суму 12 246 456,47 грн., що підтверджується актом № 4 здачі-приймання послуг (проектної документації) від 26.12.2016 року на суму 78 000,00 грн., видатковою накладною № 8 від 17.01.2017 року на суму 1 025 000,38 грн., видатковою накладною № 2 від 17.01.2017 року на суму 2 556 631,20 грн., видатковою накладною № 10 від 23.01.2017 року на суму 3 937 724,40 грн., видатковою накладною № 11 від 23.01.2017 року на суму 3 748 774,67 грн., видатковою накладною № 15 від 27.01.2017 року на суму 56 943,00 грн., видатковою накладною № 21 від 14.02.2017 року на суму 11 412,59 грн., актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року на суму 727 056,74 грн., актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року на суму 34 654,14 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за виконані позивачем роботи та поставлене обладнання розрахувався лише частково в сумі 11 414 486,24 грн., що підтверджується виписками по особовим рахункам за 17.02.2017 року, за 28.02.2017 року, за 14.03.2017 року (копії мітяться в матеріалах справи), відтак, за рахунками позивача, у відповідача існує заборгованість перед позивачем за договором № від 26.08.2016 року, яка становить 831 970,23 грн.

Факт заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 831 970,23 грн. також підтверджується підписаним обома сторонами без заперечень актом звірки розрахунків за період з 01.08.2016 року по 30.09.2017 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.09.2017 року становить 831 970,23 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати виконаних згідно договору № від 26.08.2016 року робіт та поставленого обладнання, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 831 970,23 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні нарахування в розмірі 134 221,48 грн. та 3% річних в розмірі 67 571,49 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати виконаних робіт та поставленого обладнання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № від 26.08.2016 року, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є змішаним, який містить елементи договору поставки та підряду.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 875 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Як вже зазначалося судом вище, 26.08.2016 року між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, було укладено договір № на виконання власними матеріалами і механізмами та обладнанням замовника, згідно проектно-кошторисної документації, розробленої згідно умов договору, за технічним завданням замовника, робіт.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив обладнання та виконав роботи, а відповідач прийняв обладнання та роботи на суму 12 246 456,47 грн., що підтверджується актом № 4 здачі-приймання послуг (проектної документації) від 26.12.2016 року на суму 78 000,00 грн., видатковою накладною № 8 від 17.01.2017 року на суму 1 025 000,38 грн., видатковою накладною № 2 від 17.01.2017 року на суму 2 556 631,20 грн., видатковою накладною № 10 від 23.01.2017 року на суму 3 937 724,40 грн., видатковою накладною № 11 від 23.01.2017 року на суму 3 748 774,67 грн., видатковою накладною № 15 від 27.01.2017 року на суму 56 943,00 грн., видатковою накладною № 21 від 14.02.2017 року на суму 11 412,59 грн., актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року на суму 727 056,74 грн., актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року на суму 34 654,14 грн. Вказані акти та видаткові накладні підписані відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень.

Судом встановлено, що відповідач за виконані позивачем роботи та поставлене обладнання розрахувався лише частково в сумі 11 414 486,24 грн., що підтверджується виписками по особовим рахункам за 17.02.2017 року, за 28.02.2017 року, за 14.03.2017 року.

Як вказує позивач у своїй позовній заяві, у відповідача існує заборгованість перед позивачем за договором № від 26.08.2016 року, яка становить 831 970,23 грн., розмір якої також підтверджується підписаним обома сторонами без заперечень актом звірки розрахунків за період з 01.08.2016 року по 30.09.2017 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що на адресу АТ "Укртрансгаз" 17.07.2018 року надійшов лист позивача за № 17/07 відповідно до якого було ініційовано прощення боргу на підставі ст. 605 ЦК України, який виник у зв`язку з невиконанням умов договорів від 29.08.2016 року № , № , № , № , № на загальну суму 2 408 551,44 грн. На підставі даного листа між сторонами підписано угоду про припинення зобов`язання прощенням боргу (договір зареєстровано у філії АТ "Укртрансгаз"-"Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" 18.07.2018 року за № ), отже зобов`язання щодо врегулювання заборгованості у розмірі 831 970,23 грн., яка виникла у позивача перед відповідачем при виконанні умов договору № від 26.08.2016 року, врегульовані на підставі угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018 року № .

Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2018 року між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі заступника директора УМГ "Львівтрансгаз" (боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" (кредитор) укладено угоду про припинення зобов`язання прощенням боргу. Дану угоду внесено до реєстру договорів УМГ "Львівтрансгаз" № від 18.07.2018 року.

Статтею 605 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до п. 1 угоди, предметом цієї угоди є прощення частини кредиторської заборгованості боржника перед кредитором в сумі 2 408 551,44 грн., яка виникла внаслідок належного виконання останнім умов договорів № від 29.08.2016 року "Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Звижень Волинського ЛВУ МГ УМГ "Львівтрансгаз"", № від 29.08.2016 року "Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Буськ Волинського ЛВУ МГ УМГ "Львівтрансгаз", № від 29.08.2016 року "Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Жовква Волинського ЛВУ МГ УМГ "Львівтрансгаз", № від 29.08.2016 року "Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Вузлове Волинського ЛВУ МГ УМГ "Львівтрансгаз" та № від 29.08.2016 року "Ремонт пункту вимірювання витрата газу на ГРС Луцьк Волинського ЛВУ МГ УМГ "Львівтрансгаз". Кредиторська заборгованість боржника перед кредитором на момент підписання цієї угоди складає 2 408 551,44 грн., що підтверджується актами звірки станом на 01.05.2018 року на суму 2 408 551,44 грн.

Згідно з п. 3 угоди, кредитор з моменту укладення цієї угоди набуває обов`язку простити борг в сумі 2 408 551,44 грн., а боржник - право погодитися з прощенням боргу в сумі 2 408 551,44 грн. та не виконувати зобов`язання.

Сторони беруть на себе обов`язок після укладення цієї угоди невідкладно і належно, у відповідності до вимог чинних на момент укладення цієї угоди нормативних актів України, відобразити зміст операції, яка є предметом цієї угоди в бухгалтерському та податковому обліках. При цьому відповідальність, кожна із сторін несе самостійно за допущені нею порушення ведення бухгалтерського та податкового обліків, якщо вони виникнули з цієї угоди (п. 5 угоди).

Відповідно до п. 6 угоди з моменту укладення та підписання даної угоди, сторони підтверджують відсутність претензій одна до одної з приводу форми, змісту цієї угоди та з приводу кредиторської заборгованості, зазначеної у п. 1 даної угоди.

Позивач проти доводів відповідача заперечив, посилаючись на те, що угода про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018 року № Бессараб С.І., як директором ТОВ "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" не підписувалась, про існування листа від 17.07.2018 року за вих. № 17/07 та Угоди про прощення зобов`язання прощенням боргу від 17.07.2018 року позивач дізнався отримавши від відповідача відзив та копії вказаних документів у справі № 910/13871/20, у зв`язку з чим позивачем заявлялося клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів, тому що у реквізитах листа від 17.07.2018 року вих. №17/07 про прощення боргу та у п. 10 угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 17.07.2018 року в графі "Банківські реквізити та підписи сторін" підпис виконаний не директором ТОВ "Енергетичне Об`єднання "Проект монтаж наладка" - Бессараб С.І., а іншою особою.

Крім того, на твердження позивача, у бухгалтерській та податковій звітності наслідки укладеної угоди про прощення зобов`язання прощенням боргу від 17.07.2018 року позивачем не відображено, розрахунок коригування ПДВ за цією операцією позивачем не складався та відповідачу не надсилався.

Натомість, відповідач надав до суду докази у підтвердження відображення операції з прощення боргу на суму 2 408 551,44 грн. у податковому обліку платника податків AT "Укртрансгаз" та сплати податку на додану вартість на суму ПДВ 401 425,24 грн.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що директор ТОВ "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" Бессараб С.І. ніколи не підписував угоду про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018 року № , з огляду на наступне.

Частинами 1 та 4 статті 58-1 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час укладання угоди) визначено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Відповідно до пунктів 1, 5, 9, 10 розділу 3 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року N 1000/5 (в редакції, чинній на час укладання угоди) право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.

На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.

Відбиток печатки, що засвідчує підпис посадової особи, ставиться таким чином, щоб він охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ, але не підпис посадової особи. У документах, створених на основі уніфікованих форм, печатка ставиться на окремо виділеному для цього місці з відміткою "М. П.".

Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за цих обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 910/6216/17 та від 05.12.2018 року у справі № 915/878/16.

Водночас, суд відзначає, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження протиправного використання печатки іншою особою або належних доказів втрати, викрадення печатки ТОВ "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка".

Також, в підтвердження наведеним доводам, позивачем не надано суду жодних документів, які б містили інший відтиск печатки ТОВ "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка", ніж той, який міститься на угоді про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 року та листі № 17/07 від 17.07.2018 року, а також іншого документа, який містить інший підпис директора Товариства.

Окрім того, позивачем не надано ні пояснень, ні доказів щодо визнання угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 року недійсною.

При цьому, на підтвердження господарської операції за угодою про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 року, відповідачем надано податкову накладну № 160/2501 від 18.07.2018 року щодо списання боргу та сплати відповідачем платежів до бюджету, зокрема в частині податку на додану вартість на суму 401 425,24 грн.

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано факту укладення між позивачем та відповідачем угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 року, а тому зобов`язання AT "Укртрансгаз" за договором № від 26.08.2016 року щодо сплати заборгованості є припиненими на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України.

Заперечення позивача про відсутність доказів відображення відповідачем у бухгалтерському обліку, податковому обліку та фінансовій звітності даних щодо отримання прибутку у зв`язку із прощенням боргу та зобов`язання щодо податку на додану вартість, суд відхиляє, оскільки відповідачем на підтвердження здійснення господарської операції надано документи щодо відображення операції в бухгалтерському та податковому обліку АТ "Укртрансгаз", а саме скріншот сторінки програми SAP - Звіт про дебіторсько-кредиторську заборгованість та Подання введення даних, а також Звіт про фінансові результати станом на 30.09.2018 року, податкову декларацію з податку на додану вартість на 2018 рік, податкову накладну № 160 від 18.07.2018 року, реєстр отриманих та виданих податкових накладних, що підтверджують сплати відповідачем платежів до бюджету в частині податку на додану вартість на суму 401 425,24 грн.

Крім того, у підтвердження заявлених позовних вимог про наявність у відповідача заборгованості за договором № від 26.08.2016 року, позивачем було надано висновок експерта № 240 від 25.01.2021 року, складений судовим експертом Бочкарьовою Еммілією Іванівною за заявою № 413 від 09.11.2020 року адвоката Подольної Т.А., яка діяла від імені та в інтересах ТОВ "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка".

За приписами ч. 1-3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За приписами ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Оцінивши висновок експерта № 240 від 25.01.2021 року, суд не приймає до уваги вказаний висновок як належний та допустимий доказ, оскільки у відповідності до переліку наданих документів для дослідження (арк. 1-7 висновку № 240), експертиза проведена без належного дослідження всіх наявних доказів у справі та необхідних для встановлення дійсних обставин справи, що ставить під сумнів дійсність та обґрунтованість висновків експерта.

Окрім того, суд звертає увагу, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду (ст. 1 Закону України "Про судову експертизу").

Відповідно до ст. 7-1 Закону України "Про судову експертизу", підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Так, з висновку № 240 від 25.01.2021 року вбачається, що для проведення дослідження між судовим експертом Бочкарьовою Еммілією Іванівною та Адвокатською компанією "Полонський і Партнери" в особі Президента компанії Тулякової Марини Анатоліївни був укладений договір на проведення економічної експертизи від 10.11.2020 року, однак, в підтвердження підстав для проведення судової експертизи, договору на проведення економічної експертизи від 10.11.2020 року позивачем не надано.

Враховуючи приписи ст. 99, 101, 104 Господарського процесуального кодексу України, здійснивши оцінку висновку експерта № 240 від 25.01.2021 року, у сукупності із іншими доказами у справі, вказаний висновок не приймається судом у якості належного та допустимого доказу у справі в розумінні ст. 76, 77 ГПК України.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав їх недоведеності та необґрунтованості, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.03.2021р.

Суддя О.В. Котков