ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021р. Справа № 904/6074/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна КР», м. Кривий Ріг

До: гр. Макарова Михайла Олександровича , м. Кривий Ріг

Про: стягнення 109 747, 46 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Афіна КР» (позивач) звернувся з позовом до гр. Макарова М.О. (відповідач) про стягнення 109 747, 46 грн. (в т.ч.: 100 300, 00 грн. - основний борг (попередня оплата), 4 483, 41 грн. - інфляційні втрати та 4 964, 05 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань з надання рекламних послуг позивачу, відповідно до усних домовленостей між сторонами.

Ухвалою суду від 21.01.20р. було відкрите провадження у справі №904/6074/20 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

Гр. Макаров М.О. (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався , про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином на адресу , зазначену у позовні заяві та довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 12.01.21р., а.с.55 (про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення відповідачу 29.01.21р. копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а.с.65)

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Також , суд враховує , що відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом ). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. № 1236 продовжено період карантину до 28.02.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021р. №104 продовжено період карантину до 30.04.2021р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Від сторін жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом , не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача 11.03.19р. між ТОВ «Афіна КР» (замовник) та ФОП Макаровим М.О. (виконавець) були досягнуті усні домовленості щодо про надання рекламних послуг , за умовами яких відповідач повинен був надати рекламні послуги, а позивач зобов`язався прийняти послуги та оплатити їх, на підтвердження чого позивач посилається на рахунок-фактуру відповідача на оплату послуг (розміщення рекламних матеріалів на спец. конструкціях згідно адресної програми в м. Одеса в березні 2019р.) №17 від 11.03.19р. на суму 100 300, 00 грн. (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищезазначених усних домовленостей позивач здійснив оплату за вищезазначеним рахунком відповідача на загальну суму 100 300, 00 грн. на користь відповідача ( що підтверджується платіжними дорученнями №51 від 13.03.19р. на суму 80 000, 00 грн. та №64 від 28.03.19р. на суму 20 300, 00 грн., а.с. 14-15).

За твердженням позивача, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань рекламні послуги на підставі рахунку - фактури №17 від 11.03.19р. на суму отриманої від позивача передплати не здійснив. У зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Окрім того, позивач відповідно до приписів ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 4 483, 41 грн. - інфляційні втрати (за період березень 2019р. - вересень 2020р.) та 4 964, 05 грн. - 3% річних (за період з 14.03.19р. по 05.11.2020р.).

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.20р. позивач звернувся до відповідача з вимогою від 02.10.20р. про негайне повернення грошових коштів в розмірі 100 300, 00 грн. (а.с.16-19, 20, 21).

Судом 19.03.21р. на підставі номеру накладної поштового відправлення вимоги позивача від 02.10.20р. було отримано витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень , який містить інформацію про вручення адресату - відповідачу 09.10.20р. вищезазначеної вимоги позивача. (а.с.70).

Із змісту ЄДРПОУ вбачається, що Макаров М.О. як фізична особа-підприємець припинив свою підприємницьку діяльність з 12.05.20 р. за власним рішенням.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати також з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать та з інших підстав. Такими підставами є оплата товару та вищезазначена видаткова накладна. Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно приписів ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до приписів ч.1. ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р. : … з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідач, який одержав від позивача суму попередньої оплати за надані послуги, у семиденний строк від пред`явлення вимоги позивача від 02.10.20р. не повернув кошти, то позивач обґрунтовано вимагає від нього повернення суми попередньої оплати в розмірі 100 300, 00 грн. Враховуючи вищезазначене , позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Судом перевірено правильність нарахувань, здійснених позивачем за зазначений ним період інфляційних втрат та 3% річних. Виявлені порушення нарахувань інфляційних втрат - в розмірі 4 483, 41 грн. та 3% річних - в розмірі 4 964, 05 грн. ( внаслідок невірного зазначення календарної дати початку прострочення зобов`язань по оплаті, оскільки вимогу про негайне повернення грошових коштів було отримано відповідачем 09.10.20р., та прострочення з оплати виконання зобов`язання за договором у відповідача (з урахуванням положень ст. 530 ЦК України) розпочалось з 17.10.20р., та в той же день і розпочався період, за який позивач мав право нарахувати відповідачу інфляційні втрати та 3% річних. Внаслідок здійсненого судом перерахунку розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача , склав 164, 43 грн. (за період з 17.10.20р. по 05.11.20р.). Саме ця сума 3% річних підлягає стягненню з відповідача, в задоволенні іншої частини 3% річних суд вважає за необхідне відмовити. Одночасно, суд вважає необґрунтованими здійснені позивачем нарахування інфляційних втрат в розмірі 4 483, 41 грн. (за період березень 2019р. - вересень 2020р.), оскільки порушення виконання відповідачем своїх зобов`язань розпочалось з 17.10.20р., а тому в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 100 300, 00 грн. - основної заборгованості та 164, 43 грн. - 3% річних. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з вищезазначених підстав.

Відповідно до ч.3, 4 п. 4.1. постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.13р. №7, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну; у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну; солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - гр. Макарова Михайла Олександровича , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна КР» (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд.12, офіс 104; ): 100 300, 00 грн. - заборгованості; 164, 43 грн. - 3% річних та 1 924, 20 грн. - витрат сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити .

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 22.03.21р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Ю.Васильєв