номер провадження справи 12/7/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 Справа № 908/3180/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали справи № 908/3180/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" (72310, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 61)

до відповідача: Приватного підприємства "Оптіма" (72355, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, буд. 57)

про стягнення 30331,84 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих. № 3238 від 07.12.2020 до Приватного підприємства "Оптіма" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 30169,13 грн., пені в сумі 74,39 грн., трьох процентів річних в сумі 88,32 грн., що разом складає 30331,84 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 17.12.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" за вих. № 3238 від 07.12.2020 залишено без руху в порядку приписів ч. 1 ст. 174 ГПК України.

04.01.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява за вих. № 3411 від 30.12.2020, відповідно до якої усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху. При цьому у вказаній заяві позивач зазначив, що на сторінці 2 позовної заяви помилково було зазначено дату договору « 01.09.2019», а необхідно було зазначити договір про закупівлю теплової енергії № 686 від « 01.05.2019». Разом з тим позивач в заяві вказує, що на сторінці 3 позовної заяви помилково було вказано платіжне доручення № 1258 від 30.09.2019 на суму 500,00 грн., а необхідно було зазначити платіжне доручення № 1258 від 30.09.2020 року на суму 500,00 грн. Також зазначає, що в переліку додатків до позовної заяви помилково було зазначено: «копія договору про закупівлю теплової енергії № 1163 від 01.09.2019».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3180/20, присвоєно справі номер провадження 12/7/21, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

На адресу суду від відповідача надійшло повідомлення пошти з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 2 ст. 27 ГПК України визначено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15.05.2003).

Відповідно до наявної у відкритому доступі інформації на сайті Міністерства юстиції України Безкоштовний запит https://usr.minjust.gov.ua з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 16.03.2021 місцезнаходження відповідача відповідає адресі, на яку направлялась ухвала про відкриття провадження від 11.01.2021 господарським судом у даній справі, а саме: 72355, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, буд. 57.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 242 ГПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Частиною 6 (пунктами 4, 5) ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи № 908/3180/20, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, враховуючи перебування судді Смірнова О.Г. у відрядженні в період з 09.03.2021 по 12.03.2021 та у відпустці 15.03.2021 рішення прийнято без його проголошення - 16.03.2021.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що 01.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь", далі Постачальник, та Приватним підприємством "Оптіма", далі Споживач, був укладений договір про закупівлю теплової енергії № 686, далі Договір.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору Постачальник зобов`язується постачати споживачеві вчасно та відповідної якості теплову енергію, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати за теплову енергію за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Постачальник постачає (відпускає) Споживачу (субспоживачу) теплову енергію у вигляді гарячої води з 01.05.2019 з максимальним тепловим навантаженням 0,015319 Гкал/год., з них на опалення організації 0,015319 Гкал/год.

Згідно із п. 2.4. Договору розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Умовами п. 3.1. - 3.3. Договору сторони визначили, що розрахунковий період оплати за теплову енергію - є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно наданого Постачальником рахунку. Облік відпущеної теплової енергії проводиться за приладами обліку, встановленими на тепловому вводі Споживача (субспоживача). Прилади обліку пломбуються в установленому порядку. Щомісячно, не пізніше 30 числа Споживач надає показання приладів Постачальнику. При відсутності або знятті приладів обліку на ремонт та повірку, кількість відпущеної теплової енергії Споживачу (субспоживачу) розраховуються Постачальником розрахунковим способом. У разі встановлення приладів обліку не на межі балансової належності, до обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками приладів обліку, додаються втрати на дільницях тепломережі, що перебувають на балансі Споживача, від межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності до місця встановлення приладів обліку. Плата за поставлену теплову енергію вноситься Замовником на підставі платіжного документа в безготівковій формі на рахунок із спеціальним режимом використання - п/р № НОМЕР_1 у філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Запоріжжя, МФО 313957 код ЗКПО 42461094.

Пунктом 5.1. Договору передбачений обов`язок Споживача оплачувати за поставлену теплову енергію в установлені договором строки.

Згідно із п. 13.1. Договору цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Договір вважається щороку продовжений на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Згідно ст. 631 ЦК України умови даного договору застосовуються до відносин між Споживачем і Постачальником, які виникли до його укладання - тобто з 01.05.2019.

Докази розірвання сторонами укладеного Договору в матеріалах справи відсутні, відтак його умови є чинними станом на час розгляду даної справи судом.

Матеріали справи свідчать, що між Приватним підприємством "Оптіма", далі Орендар, та ОСОБА_1 , далі Орендодавець, був укладений договір оренди № 3 від 01.01.2017, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає в оренду, а Орендар приймає приміщення площею 86,5 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить ОСОБА_1 на праві особистої власності.

З матеріалів справи вбачається, що між Приватним підприємством "Оптіма", далі Орендар, та ОСОБА_2 , далі Орендодавець, був укладений договір оренди № 7 від 01.01.2019, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає в оренду, а Орендар приймає приміщення площею 41,5 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та яке належить ОСОБА_2 на праві особистої власності.

До договору оренди № 7 від 01.01.2019 була укладена додаткова угода від 31.10.2020, відповідно до якої досягнуто згоду викласти пункт 7.1. договору в наступній редакції: «Даний договір чинний з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2020 року».

В матеріалах справи міститься договір оренди № 6 від 01.01.2019, укладений між Приватним підприємством "Оптіма", далі Орендар, та ОСОБА_1 , далі Орендодавець, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає в оренду, а Орендар приймає приміщення площею 54,5 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та яке належить ОСОБА_1 на праві особистої власності.

До договору оренди № 6 від 01.01.2019 була укладена додаткова угода від 31.10.2020, відповідно до якої досягнуто згоду викласти пункт 7.1. договору в наступній редакції: «Даний договір чинний з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2020 року».

Так, на виконання умов укладеного Договору позивач виписав на оплату за спожиту теплову енергію за період з травня 2019 по жовтень 2020 наступні рахунки-акти наданих послуг, а саме:

- рахунок-акт наданих послуг № 3595 від 31.05.2019 на суму 760,90 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 4380 від 30.06.2019 на суму 760,90 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 5165 за липень 2019 на суму 760,90 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 5948 від 31.08.2019 на суму 760,90 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 6734 від 30.09.2019 на суму 760,90 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 7517 від 31.10.2019 на суму 784,92 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 8288 від 30.11.2019 на суму 3964,88 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 9157 від 31.12.2019 на суму 4917,21 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 472 від 31.01.2020 на суму 6573,19 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 1422 від 29.02.2020 на суму 4781,64 грн. (підписаний лише позивачем);

- рахунок-акт наданих послуг № 2477 від 31.03.2020 на суму 3399,50 грн. (підписаний лише позивачем);

- рахунок-акт наданих послуг № 3533 від 30.04.2020 на суму 1530,85 грн. (підписаний лише позивачем);

- рахунок-акт наданих послуг № 4438 від 31.05.2020 на суму 863,40 грн. (підписаний лише позивачем);

- рахунок-акт наданих послуг № 5354 від 30.06.2020 на суму 863,40 (підписаний лише позивачем);

- рахунок-акт наданих послуг № 6337 від 31.07.2020 на суму 867,45 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 7298 від 31.08.2020 на суму 533,63 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 8287 від 30.09.2020 на суму 533,63 грн. (підписаний сторонами);

- рахунок-акт наданих послуг № 9248 від 31.10.2020 на суму 533,63 грн. (підписаний сторонами).

Загальна вартість теплової енергії за вищевказаними рахунками-актами наданих послуг складає 33951,83 грн.

Зі змісту вищевказаних рахунків-актів наданих послуг вбачається, що об`єктами постачання теплової енергії були приміщення, які зазначені в договорах оренди № 6 від 01.01.2019, № 3 від 01.01.2017 та № 7 від 01.01.2019.

Докази у справі свідчать, що відповідачем були здійснені часткові оплати вартості спожитої теплової енергії на загальну суму 3782,70 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями платіжних доручень та меморіальним ордером, а саме:

- платіжним дорученням № 1454 від 30.08.2019 на суму 2282,70 грн.;

- платіжним дорученням № 1978 від 04.12.2019 на суму 500,00 грн.;

- платіжним дорученням № 1258 від 30.09.2020 на суму 500,00 грн.;

- меморіальним ордером № @2PL841069 від 11.11.2020 на суму 500,00 грн.

Позивачем надані до матеріалів справи переліки згрупованих поштових відправлень, за змістом яких вбачається, що позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-акт наданих послуг за лютий 2020, рахунок-акт наданих послуг за квітень 2020, рахунки-акти наданих послуг за травень та червень 2020. Також позивач надав суду маршрутні листи на підтвердження відправлення вручення відповідачу рахунків-актів наданих послуг за вересень 2020 та жовтень 2020.

Позивач в позові вказує, що в порушення умов Договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання, а саме не здійснив в повному обсязі оплату за спожиту теплову енергію за період з травня 2019 по жовтень 2020 внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 30169,13 грн.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню за загальний період з 23.11.2019 по 11.03.2020 в сумі 74,39 грн. на підставі п. 3.4. Договору. Так вказаним пунктом Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати із Споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, у розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України, позивач вказує на прострочення грошового зобов`язання з боку відповідача, в зв`язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 21.06.2019 по 11.03.2020 в сумі 88,32 грн.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає теплова енергія та її види. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб`єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції - теплової енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - теплової енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідно до спеціальної норми права, передбаченої у статтях 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" № 2633-IV від 02.06.2005 року споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, а також відповідних нормативно-правових актів. Статтями 12, 13, 14, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017 року передбачені умови укладення договорів на теплопостачання.

Умовами п. 3.1. Договору визначено, що платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно наданого Постачальником рахунку.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного Договору позивач виписав відповідачу рахунки-акти наданих послуг за період з травня 2019 по жовтень 2020 на загальну суму 33951,83 грн.

Як вбачається з матеріалів справи рахунки-акти наданих послуг за період з травня 2019 по січень 2020 та з липня 2020 по жовтень 2020 підписані сторонами.

При цьому рахунки-акти наданих послуг № 1422 від 29.02.2020, № 2477 від 31.03.2020, № 3533 від 30.04.2020, № 4438 від 31.05.2020 та № 5354 від 30.06.2020 підписані лише позивачем та не містять підписів відповідача.

Позивачем надані до матеріалів справи переліки згрупованих поштових відправлень, за змістом яких вбачається, що позивач надіслав на адресу відповідача рахунок-акт наданих послуг за лютий 2020, рахунок-акт наданих послуг за квітень 2020, рахунки-акти наданих послуг за травень та червень 2020.

Докази у справі свідчать, що відповідачем були здійснені часткові оплати вартості спожитої теплової енергії на загальну суму 3782,70 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями платіжних доручень та меморіальним ордером, які знаходяться в матеріалах справи.

Так, з урахуванням здійснених часткових оплат заборгованість за спожиту за Договором теплову енергію складає 30169,13 грн.

Втім, відповідач обов`язок з оплати відпущеної йому за Договором теплової енергії в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 30169,13 грн.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором щодо нездійснення оплати за спожиту теплову енергію в повному обсязі, а наявність заборгованості в сумі 30169,13 грн. підтверджено виставленими до оплати рахунками-актами наданих послуг за період з травня 2019 по жовтень 2020 з урахуванням часткових оплат боргу. Відповідач доказів оплати заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором станом на час розгляду справи суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За такими обставинами, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" до Приватного підприємства "Оптіма" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 30169,13 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов`язання з оплати вартості спожитої теплової енергії залишились невиконаними належним чином та в повному обсязі з боку відповідача.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали свідчать, що позивач намагається стягнути з відповідача за порушення строку оплати вартості послуг з теплопостачання пеню за загальний період з 23.11.2019 по 11.03.2020 в сумі 74,39 грн. на підставі п. 3.4. Договору. Так вказаним пунктом Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати із Споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, у розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Наведене не виключає можливості покладення на боржника також і відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання (п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Так, статтею 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIIІ від 09.11.2017, який набрав чинності 10.12.2017 та введений в дію з 01.05.2019, передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

17.03.2020 Верховною Радою України був прийнятий Закон «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-ІХ, який набрав чинності з 18.03.2020, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого до 1 липня 2020 року зупинено дію пункту 10 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 7 та частини першої статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Судом враховано те, що пеня нарахована позивачем за період з 23.11.2019 по 11.03.2020, тобто до вступу в силу норм Закону України № 533-ІХ від 17.03.2020.

Відтак, оскільки прострочення виконання грошових зобов`язань з боку відповідача підтверджено обставинами та доказами у справі, а наданий позивачем розрахунок пені за загальний період з 23.11.2019 по 11.03.2020 відповідає вимогам чинного законодавства України та умовам Договору, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 74,39 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що за прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості теплової енергії за Договором, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 21.06.2019 по 11.03.2020 в сумі 88,32 грн.

Дослідивши розрахунок трьох відсотків річних, здійснений позивачем, суд дійшов висновку про їх перерахунок, оскільки позивачем були допущені помилки при визначенні початку періоду прострочення при нарахуванні відсотків за рахунками-актами № 4380 від 30.06.2019 та № 6734 від 30.09.2019, а саме не враховано, що строки оплати теплової енергії припадають на вихідні дні - 20.07.2019 та 20.10.2019.

Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок трьох процентів річних за вказаними рахунками-актами наступним чином:

1) на заборгованість за рахунком-актом наданих послуг № 4380 від 30.06.2019, строк оплати за яким настав 20.07.2019, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 22.07.2019, прострочка виникла з 23.07.2019, враховуючи оплату боргу 30.08.2019

- за період з 23.07.2019 по 29.08.2019 (38 днів прострочення) від суми боргу 760,90 грн. три проценти річних складають 2,38 грн.;

2) на заборгованість за рахунком-актом наданих послуг № 6734 від 30.09.2019, строк оплати якої настав 20.10.2019, втім це вихідний день, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України строк оплати настав 21.10.2019, прострочка виникла з 22.10.2019

- за період з 22.10.2019 по 31.12.2019 (71 день прострочення) від суми боргу 760,90 грн. три проценти річних складають 4,44 грн.;

- за період з 01.01.2020 по 11.03.2020 (71 день прострочення) від суми боргу 760,90 грн. три проценти річних складають 4,43 грн.

Розрахунок трьох процентів річних за іншими рахунками-актами наданих послуг здійснений позивачем у відповідності до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так, з урахуванням викладеного за розрахунком суду загальний розмір трьох процентів річних складає 88,15 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" про стягнення з Приватного підприємства "Оптіма" трьох процентів річних підлягають задоволенню частково в сумі 88,15 грн.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 126, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" до Приватного підприємства "Оптіма" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Оптіма", 72355, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, буд. 57, ідентифікаційний код 30802284, на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь", 72310, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 61, ідентифікаційний код 42461094, заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 30169 (тридцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 13 коп., пеню в сумі 74 (сімдесят чотири) грн. 39 коп., три проценти річних в сумі 88 (вісімдесят вісім) грн. 15 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2101 (дві тисячі сто одна) грн. 99 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" до Приватного підприємства "Оптіма" відмовити.

Враховуючи перебування судді Смірнова О.Г. у відрядженні в період з 09.03.2021 по 12.03.2021 та у відпустці 15.03.2021 повне рішення складено - 22.03.2021 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.