СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2021 р. Справа №905/2030/19 (905/253/20)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Склярук О.І.,

при секретарі судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

від позивача Скрипник П.Г., ордер серія ЗР№48988 від 03.08.2020, посвідчення №21/1469 від 01.06.2018,

від першого відповідача Ципляк П. С., ордер серія КВ №760412 від 16.04.2019, свідоцтво №4760 від 16.10.2016,

від другого відповідача Лук`яненко К.Г., свідоцтво серія КС №7817/10 від 05.06.2019, довіреність №7 від 04.01.2021,

від кредитора ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» Колісниченко Є.Ю., свідоцтво серія ДП №4540 від 07.11.2019, довіреність №7 від 12.01.2021,

від кредитора АТ «Укрексімбанк» - Сухачов О.О., довіреність №010-00/2421 від 07.06.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» (вх.№3573Д/1 від 24.12.2020) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2020 у справі №905/2030/19 (905/253/20) (м. Харків, суддя Чорненька І.К., повне рішення складено 02.12.2020),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс», м. Київ,

до відповідача-1 - Приватного підприємства «Геркулес», м. Краматорськ,

відповідача-2 - Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро». м. Київ,

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України,

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області,

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович,

про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИЛА:

04.02.2020 до Господарського суду Донецької області надійшла позовна заява б/н від 27.01.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» до відповідача 1 - Приватного підприємства «Геркулес», відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» є належним та законним власником спірних транспортних засобів, оскільки придбало їх на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу №598 від 12.03.2016 та №616 від 14.03.2016, отримало спірні транспортні засоби за відповідними актами приймання-передачі та сплатило обумовлені договорами суми. Приватне акціонерне товариство «Геркулес», як продавець та попередній власник майна, повинен був зняти з обліку в органах МВС транспортні засоби для можливості проведення реєстрації транспортних засобів на нового власника - позивача. Водночас, ПрАТ «Геркулес» не виконав взяті на себе зобов`язання та не зняв транспортні засоби з державного обліку.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.02.2020, встановлений єдиний унікальний номер судової справи №905/2030/19 (905/253/20), справу передано до провадження судді І.К. Чорненької на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з перебуванням у провадженні судді Чорненької І.К. справи №905/2030/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Геркулес» (код ЄДРПОУ 2117467).

Ухвалою господарського суду від 27.02.2020 зупинено провадження у справі №905/2030/19 (905/253/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» до відповідача 1 - Приватного підприємства «Геркулес», відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про зняття арешту з майна до закінчення розгляду Верховним судом касаційної скарги вих.№17-1188 від 21.02.2020 Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 та на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.11.2019 по справі №905/2030/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Геркулес», та повернення матеріалів справи до Господарського суду Донецької області.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у справі №905/2030/19 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» та заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про приєднання до апеляційної скарги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі №905/2030/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №905/2030/19 касаційні скарги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Донецької області від 18.11.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 по справі № 905/2030/19 залишено без змін.

22.06.2020 справа №905/2030/19 про банкрутство ПрАТ «Геркулес» повернута до Господарського суду Донецької області з Верховного Суду.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.11.2020 у справі №905/2030/19 (905/253/20) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» до відповідача 1 - Приватного підприємства «Геркулес», відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України , третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мангуш Андрій Миколайович, про зняття арешту з майна - задоволено.

Знято арешти, накладені на підставі виконавчих документів, боржником за якими є Приватне акціонерне товариство «Геркулес» (), зокрема, в межах виконавчих проваджень №50688344 та №46979093, з транспортних засобів, які належать товариству з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» () згідно переліку.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Геркулес» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» судовий збір в сумі 6306,00 грн.

АТ «Банк Кредит Дніпро» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 25.11.2020 у справі №905/2030/19 (905/253/20) та закрити провадження у справі; стягнути з позивача на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач 2 вказує наступне:

- ТОВ «Провінція Плюс» не було надано витягів з державного реєстру обтяжень рухомого майна, які б дали можливість встановити, що станом на дату подання позову в даній справі, запис про арешт спірного майна є чинним, та чи накладався арешт на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, придбаних на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016;

- наявність накладеного арешту на майно боржника ПрАТ «Геркулес» не свідчить про наявність такого арешту стосовно майна іншої юридичної особи ТОВ «Провінція плюс» станом на дату подання позовної заяви (12.03.2019);

- позивачем не доведено, що він особисто звертався до органу МВС України з заявою про державну реєстрацію придбаних транспортних засобів, а уповноважений орган відмовив в такій реєстрації з підстав наявності незнятого арешту з такого рухомого майна;

- рішенням Господарського суду Донецької області від 19.06.2019 у справі №905/491/19 позов ТОВ «Провінція Плюс» до ПрАТ «Геркулес» та АТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна задоволено. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 апеляційна скарга АТ «Банк Кредит Дніпро» була задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано. Предметом позову у цій справі було зняття арешту з тих самих транспортних засобів, підстави позову були такими самими. Вказане свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі, проте у задоволенні такого клопотання судом було відмовлено, що призвело до невірного вирішення справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» залишено без руху з підстав ненадання опису вкладення, як доказу направлення копії апеляційної скарги з додатками на адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Повідомлено апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№522 від 18.01.2021) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2021. Зокрема, апелянтом надано докази направлення копії апеляційної скарги з додатками на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мангуша А.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Банк Кредит Дніпро» на рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2020 у справі №905/2030/19 (905/253/20). Встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на 11.02.2021 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Від ПрАТ «Геркулес» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1191 від 29.01.2021), в якому просить у задоволенні скарги відмовити, з огляду на наступне:

- належний власник майна ТОВ «Провінція Плюс» не може реалізувати всі правомочності з огляду на наявність помилкових арештів;

- підстави позову по справі №905/2030/19 (905/253/20) є відмінними від тих, що були у справі №905/491/19, оскільки станом на момент розгляду справи №905/491/19 були відсутні докази арештів відносно кожного транспортного засобу;

- діюче законодавство не пов`язує момент переходу права власності на транспортний засіб з моментом державної реєстрації, що підтверджується усталеними правовими позиціями Верховного Суду;

- сам факт накладення арешту на майно певного власника, як на майно іншої особи, яка в свою чергу, є боржником у виконавчому провадженні, вже само по собі є порушенням прав такого власника.

Від ТОВ «Провінція Плюс» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1312 від 01.02.2021), в якому просить в задоволенні скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити в силі. Зокрема позивач зазначає наступне:

- до позову у даній справі були додані докази, які не додавалися та не розглядалися у справі №905/491/19, а саме витягу Регіонального сервісного центру МВС по кожному транспортному засобу, у зв`язку з чим відсутні підстави для закриття провадження у справі №905/2030/19 (905/253/20);

- арешти, накладені в межах виконавчих проваджень №50688344 та №46979093 на спірні транспортні засоби, які на праві власності належать ТОВ «Провінція Плюс» обмежують власника спірних транспортних засобів у здійсненні його права власності, а тому вказані арешти підлягають скасуванню.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 оголошено перерву у розгляді справи №905/2030/19 (905/253/20) до 09.03.2021. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Від ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» надійшли пояснення на апеляційну скаргу (вх.№2783 від 04.03.2021), в яких просить апеляційну скаргу задовільнити; рішення Господарського суду Донецької області скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. Зокрема, кредитор зазначає, що спірні транспортні засоби у власність позивача ТОВ «Провінція Плюс» не переходили, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим відсутні підстави для зняття з них арешту.

У судовому засіданні 09.03.2021 2-ий відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, представник кредитора ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» підтримав вимоги апеляційної скарги. Позивач та 1-ий відповідач заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законними та обґрунтованим. Представник АТ «Укрексімбанк» залишив вирішення долі апеляційної скарги на розсуд суду.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників провадження про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, заслухавши пояснення присутніх представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2016 між Приватним акціонерним товариством «Геркулес» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Провінція Плюс» (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Згідно п. 2 договору за цим договором відчужуються наступні транспортні засоби, характеристика, балансова вартість та вартість за домовленістю сторін яких згідно переліку.

Згідно п. 6 договору купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 відповідно балансової довідки № 43/2 наданої 01 березня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Геркулес», загальна балансова вартість відчужуваних автомобілів складає 4958915,17 (чотири мільйона дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять грн. 17 коп.) гривень. Балансова вартість кожного автомобіля окремо вказана в п. 2 цього договору.

Продаж автомобілів, які є предметом цього договору, за домовленістю сторін вчиняється за суму 4958915,17 (чотири мільйона дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять грн. 17 коп.), яку покупець зобов`язується повністю сплатити продавцю протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання цього договору. Вартість продажу кожного з автомобілів вказана в п. 2 цього договору (п. 7 договору).

Відповідно до п. 19 вищезазначеного договору нотаріусом роз`яснено покупцю необхідність у десятиденний строк після нотаріального посвідчення цього договору здійснити державну реєстрацію автомобілів в сервісних центрах МВС згідно з «Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок», що затверджені Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388.

Згідно п. 16 вищезазначеного договору договір є укладеним з моменту нотаріального посвідчення, що відповідає вимогам ст. 639 ЦК України.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. 12.03.2016 та зареєстрований в реєстрі за № 598.

Згідно наявного в матеріалах акту приймання-передачі транспортних засобів від 12.03.2016 Приватне акціонерне товариство «Геркулес» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» прийняло згідно договору купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 транспортні засоби у кількості 241 шт. згідно переліку (т. 2, с.166-170).

Також 14.03.2016 між Приватним акціонерним товариством «Геркулес» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Провінція Плюс» (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів, відповідно до умов якого за цим договором продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Згідно п. 2 договору за цим договором відчужуються наступні транспортні засоби, характеристика, балансова вартість та вартість за домовленістю сторін яких згідно переліку.

Згідно п. 6 договору купівлі-продажу транспортних засобів від 14.03.2016 відповідно балансовим довідкам № 43/2, 43/3, наданим 01 березня 2016 року приватним акціонерним товариством «Геркулес», загальна балансова вартість відчужуваних автомобілів складає 1426934,97 (один мільйон чотириста двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн. 97 коп.) гривень. Балансова вартість кожного автомобіля окремо вказана в п. 2 цього договору.

Продаж автомобілів, які є предметом цього договору, за домовленістю сторін вчиняється за суму 142634,97 (один мільйон чотириста двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн. 97 коп.) гривень, які покупець зобов`язується повністю сплатити продавцю протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання цього договору. Вартість продажу кожного з автомобілів вказана в п. 2 цього договору.

Відповідно до п. 19 вищезазначеного договору нотаріусом роз`яснено покупцю необхідність у десятиденний строк після нотаріального посвідчення цього договору здійснити державну реєстрацію автомобілів в сервісних центрах МВС згідно з «Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причипів, напівпричипів, мотоколясок», що затверджені Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388.

Згідно п. 16 вищезазначеного договору договір є укладеним з моменту нотаріального посвідчення, що відповідає вимогам ст. 639 ЦК України.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. 14.03.2016 та зареєстрований в реєстрі за № 616.

Згідно наявного в матеріалах акту приймання-передачі транспортних засобів від 14.03.2016 Приватне акціонерне товариство «Геркулес» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» прийняло згідно договору купівлі-продажу транспортних засобів від 14.03.2016 транспортні засоби у кількості 35 шт. згідно переліку (т. 2, с.171).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов вищезазначених договорів було перераховано відповідачу 1 грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (т. 2, с. 173-209).

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилається, що постановою від 01.04.2016 Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 по справі № 904/2200/16 про забезпечення позову - ВП № 50688344. В межах даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПрАТ «Геркулес» в межах суми звернення стягнення: 2615450,25 грн.

11.09.2018 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50688344. 14.09.2018 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконання ухвали від 31.03.2016 по справі № 904/2200/16 в межах даного виконавчого провадження № 50688344 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ПрАТ «Геркулес» в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 2615450,25грн.

Також, 23.03.2015 Амур-Нижньодніпровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46979093. Як свідчать матеріали справи, в межах виконавчого провадження ВП № 46979093, 23.03.2015 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Посилаючись на те, що на момент накладення арешту на транспортні засоби, які були предметом договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016 ТОВ «Провінція плюс» вже було їх власником, а тому накладення арешту на вказані транспортні засоби Амур-Нижньодніпровський відділом Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України обмежує власника у здійсненні права власності, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки арешти, накладені на спірні транспортні засоби в межах виконавчих проваджень №50688344 та №46979093, які на праві власності належать ТОВ «Провінція Плюс», а не ПраТ «Геркулес», обмежують власника спірних транспортних засобів - ТОВ «Провінція Плюс» у здійсненні його права власності, а тому вказані арешти підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно приписів ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Наслідком накладення такого арешту є не тільки обмеження власника майна розпоряджатися таким майном, але й загальна заборона щодо переходу права власності на таке майно до інших осіб без участі виконавчої служби, яке веде таке виконавче провадження.

Разом з цим, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підставами для зняття арешту з майна є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

При цьому позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з вимогами частин першої, третьої ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ч.1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1ст.79 ГПК України).

Як стверджує позивач та відповідач-1, на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, яке є предметом договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, укладених між Приватним акціонерним товариством «Геркулес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс», державними виконавцями було накладено арешт в межах виконавчого провадження ВП№50688344.

Також відповідачем-1 було зазначено, що державним виконавцем на вищевказані транспортні засоби раніше накладався арешт в межах виконавчого провадження ВП № 46979093 з примусового виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2015 по справі №904/2301/15, яке перебувало в провадженні Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Разом з тим, арешт на майно Приватного акціонерного товариства «Геркулес» в межах виконавчого провадження ВП № 46979093 було знято на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 21.01.2016 та від 11.03.2016, а виконавче провадження ВП № 46979093 було закінчено на підставі відповідної постанови від 11.03.2016.

За таких обставин, арешт на транспортні засоби залишився в межах виконавчого провадження №50688344.

На підтвердження наявності накладеного арешту на вищевказані транспортні засоби, сторонами надало наступні документи:

- копію постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 01.04.2016 ВП №50688344 про арешт майна боржника згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПрАТ «Геркулес» в межах суми звернення стягнення: 2 615 450, 25 грн.;

- копію постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.09.2018 ВП №50688344 згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ПрАТ «Геркулес» в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 2 615 450,25 грн;

- відповідь Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 10.12.2019 №31/5-52-аз за результатами пошуку обмежень та їх зняття, з відомостями щодо наявності арешту транспортних засобів станом на 09.12.2019, зареєстрованих за ПрАТ «Геркулес», зокрема, в межах виконавчих проваджень ВП №50688344 та №46979093, на кожний транспортний засіб.

Проте, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що зміст вищевказаних документів не дає змогу дійти висновку, що державним виконавцем було накладено арешт саме на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, які є предметом договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, укладених між Приватним акціонерним товариством «Геркулес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс».

Державні виконавці в постановах про арешт майна боржника від 01.04.2016 та від 14.09.2018 постановили накласти арешт на все майно, що належить боржнику ПрАТ «Геркулес» без зазначення індивідуальних ознак арештованого майна.

При цьому, Приватне акціонерне товариство «Геркулес», ще до моменту прийняття вищевказаних постанов про арешт майна від 01.04.2016 та від 14.09.2018, здійснило продаж транспортних засобів у кількості 276 одиниць на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, та, як наслідок, перестало бути власником зазначеного рухомого майна.

Також в матеріалах справи відсутня постанова про опис та арешт майна боржника, яка виноситься в порядку, передбаченому ч.5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму двигуна, виду пального, пробігу, комплектації, потреби у ремонті, коліру тощо.

Крім того, колегія суддів зазначає, що листом Регіонального сервісного МВС в Донецькій області від 10.12.2019 №31/5-52-аз зазначено, що згідно даних станом на 09.12.2019, містяться відомості, щодо накладення арешту на транспортні засоби, що зареєстровано за ПрАТ «Геркулес». Проте, наявність накладеного арешту на майно боржника - ПрАТ «Геркулес» станом на 09.12.2019 не свідчить про наявність такого арешту стосовно майна іншої юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» станом на дату подання позовної заяви (30.01.2020).

Отже, жодні із наявних в матеріалах справи документів не дають можливість ідентифікувати, що постановами державних виконавців про арешт майна боржника від 01.04.2016 та від 14.09.2018 було накладено арешт на придбані Товариством з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» транспортні засоби, яка не є стороною виконавчого провадження ВП №50688344.

Зважаючи на укладення договорів купівлі-продажу рухомого майно до моменту прийняття вищевказаних постанов державного виконавця про арешт коштів, а також відсутності в матеріалах справи документів, які би дозволили встановити накладення арешту саме на таке рухоме майно, у апеляційного господарського суду наявні обґрунтовані сумніви, що державним виконавцем взагалі накладався арешт на майно позивача, який не є стороною виконавчого провадження.

До того ж, апеляційний господарський суд зауважує, що навіть в разі якщо постановами державних виконавців про арешт майна боржника від 01.04.2016 та від 14.09.2018 дійсно було накладено арешт на спірні транспортні засоби, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили, що арешт на таке майно існував на дату подання позовної заяви.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Провінція плюс» не було надано витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, які би дали можливість встановити, що станом на дату подання позову в даній справі, запис про арешт спірного майна є чинним, та чи накладався державними виконавцями арешт на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, придбаних позивачем на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016.

Стосовно посилань апелянта на необхідність закриття провадження у справі на підставі ст.231 ГПК України, то колегія суддів вважає такі посилання необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

При цьому, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Визначення терміну «предмет позову» полягає у визначенні конкретних вимог позивача, «підстава позову» - чим він обґрунтовує свої вимоги і «зміст вимоги» - спосіб захисту свого права, який він обрав.

Зі змісту позовної заяви у справі №905/2030/19 (905/253/20) вбачається, що предметом позову у даній справі є зняття арешту з нерухомого майна.

Зі змісту судових рішень у справі №905/491/19 вбачається, що позов заявлено про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Тобто, колегія суддів зазначає, що предмет позову у справі №905/491/19 не є тотожнім до предмету позову у справі №905/2030/19 (905/253/20).

Отже, колегія суддів зазначає, що обставини справи №905/491/19 та №905/2030/19 (905/253/20) не є тотожними, оскільки в даному випадку позовна вимога про визнання права власності не заявлялася. Тобто, предмети позовів не є тотожними.

Таким чином, незважаючи на тотожність суб`єктного складу, існує лише часткова тотожність предмету та підстав позовів у цих справах, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у цій справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПК України.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 цієї статті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, за змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Така правова позиція закріплена також у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №922/3442/19.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено, що по-перше, відповідачами порушені права чи охоронювані законом інтереси позивача, по-друге, не доведено яким саме чином існування арешту рухомого майна ПрАТ «Геркулес» впливає на права та інтереси позивача у справі; по-третє, не доведено наявності обставин, що перешкоджають позивачу у реалізації його прав на рухоме майно.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у даній справі.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційних вимог, скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, п.2 ст.275, п.п.1,2,4 ч.1 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2020 у справі №905/2030/19 (905/253/20) скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.03.2021.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук