ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 справа № 914/3361/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Титан-Дніпро, м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Скайторг, м. Львів

про стягнення заборгованості у розмірі 134 498,72грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Пукач М.В.

Представники:

Від позивача: Грива Юлія Григорівна адвокат;

Від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Титан-Дніпро, м. Дніпро до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Скайторг, м. Львів про стягнення заборгованості у розмірі 134 498,72грн., з якої: 68668,40грн. - основного боргу, 959,66грн. інфляційних втрат, 1009,42грн. 3% річних та 63861,24грн. 0,5% від загальної суми заборгованості.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.01.2021р. позов залишено без руху, позивачу встановлено строк для виправлення виявлених недоліків.

18.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви за вх.№1072/21 відповідно до якої позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.12.2020 року господарським судом Львівської прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 25.02.2021 року на 10:20 год.

10.02.2021 на електронну адресу суду Товариством з обмеженою відповідальністю Завод Титан-Дніпро, м. Дніпро надіслано клопотання (вх.№ 3284/21 від 10.02.2021) про проведення судового засідання по справі № 914/3361/20, що призначене на 25.02.2021 року на 10год. 20хв. у режимі відеоконференції, забезпечити проведення якої доручити Господарському суду Дніпропетровської області. Вказане клопотання мотивоване неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника у зв`язку із тим що судові засідання проходять у віддаленій від місцязнаходження позивача області.

Ухвалою суду від 12.02.2021 року в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Титан-Дніпро про участь у судовому засіданні, призначеному на 25.02.2021 року о 10год. 20хв. у справі №914/3361/20 в режимі відеоконференції відмовлено та зазначено судом, що проведення в режимі відеоконференції судових засідань у справі № 914/3361/20 буде можливим з урахуванням наявності технічної можливості.

18.02.2021 рок на електронну адресу суду від представника позивача надійшла клопотання за вх.№3914/21 від 18.02.2021, в якому позивач просить відкласти розгляд справи з 25.02.2021 року о 10год. 20хв. на будь-яку іншу дату з призначенням наступного судового засідання в режимі відеоконференції в Господарському суді Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 25.02.2021 року відкладено судове засідання на 19.03.2021 р. о 10:00 год. Задоволено клопотання представника позивача - про участь його представника у справі № 914/3361/20 у судовому засіданні призначеному на 19.03.2021 р. о 10год. 00хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області, за адресою: (49027, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1) забезпечити проведення судового засідання 19.03.2021 року о 10год. 00хв. в режимі відеоконференції, в якому братиме участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Титан-Дніпро.

В судове засідання 19.03.2021 року (яке проводиться в режимі відеоконференції) позивач явку представника забезпечив та повністю підтримав позовні вимоги.

В судове засідання 19.03.2021 року (яке проводиться в режимі відеоконференції) відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 26.02.2021 року з одночасним надісланням ухвали суду на електронну адресу відповідача.

Ухвали суду надіслані відповідачу за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресою, яка вказана позивачем у позовній заяві, що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів Господарського суду Львівської області, які знаходяться в матеріалах справи та згідно відстеження треку відправлення, відповідачем отримані ухвали суду особисто.

Зважаючи на вказане, оскільки суд надсилав ухвали на юридичну адресу товариства, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно з положеннями статті 242 Господарського процесуального кодексу, товариство належним чином повідомлене про розгляд справи.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення сторін про розглядуваний спір.

Зважаючи на зазначене, суд констатує, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий процес.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні матеріали надіслано відповідачу, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи по суті, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

Суд констатує, що ним створено усі можливості учасникам процесу для реалізації ними своїх прав.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Між ТзОВ «ЗАВОД «Титан Дніпро» (Позивач) та ТзОВ «Скайторг» (Відповідач) укладено Договір № 157 від 31 жовтня 2018 року (надалі - Договір), згідно якого постачальник зобов`язався на умовах, визначених Договором, поставити Покупцеві товар (надалі -Товар), а Покупець зобов`язався його прийняти та сплатити вартість, згідно асортименту та у кількості, що визначені у накладній.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у порушення умов договору поставки №157 від 31.10.2018 року на підставі видаткових накладних: №917 від 05.06.2020 року, №918 від 05.06.2020 року та № 919 від 05.06.2020 року не здійснив своєчасної та повної оплати за поставлений товар, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 68 668,40 грн за поставлений товар. Також за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач здійснив нарахування відповідачеві 3% річних у сумі 1009,42грн., інфляційні втрати у сумі 959,66грн. та пеню у розмірі 0,5% від загальної суми заборгованості за кожен день прострочки платежу за поставлений товар у сумі 63 861,24грн., що підтверджується доданим до позовної заяви позивачем розрахунком сум, що стягуються.

Предметом позову є стягнення 134 498,72 грн, з яких:

- 68 680,40грн. основна заборгованість за поставлений товар,

- 1009,42 грн. 3 % річних,

- 959,66грн. інфляційні втрати;

- 63 861,24грн. 0,5% пені.

Підставою позову є обставини, якими обґрунтовується факт порушення відповідачем умов договору поставки № 157 від 31 жовтня 2018 року та видаткові накладні: №917 від 05.06.2020 року, №918 від 05.06.2020 року та № 919 від 05.06.2020 року на підставі яких відповідач не здійснив своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт укладення договору поставки, його неналежне виконання в частині оплати, застосування за прострочення виконання грошового зобов`язання (за неналежне виконання) нарахування 0,5% пені, 3% річних, та інфляційних втрат у спосіб визначеним законодавством.

31.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД «Титан Дніпро» (Позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайторг» (Відповідач, покупець) укладено Договір № 157 (надалі - Договір), згідно якого постачальник зобов`язується передати товар на замовлення покупця, а покупець зобо`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму відповідно до умов цього договору (п.1.1)

Відповідно до п.1.2 Договору, загальний асортимент, кількість і ціна, пропоновані до постачання, визначені постачальником в накладній, що є частиною цього договору.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем поставлявся товар згідно видаткових накладних, із зазначенням асортименту, кількості та ціни Товару, а саме:

- №917 від 05.06.2020 року на суму 28 764,00грн.;

- №918 від 05.06.2020 року на суму 18 960,00грн.;

- №919 від 05.06.2020 року на суму 19 994,40грн.

Пунктом п.2.1 договору, сторонами погоджено, що поставка товару покупцю проводиться в асортименті, кількості відповідно до його замовлення, переданим по факсу, телефонограмою, тощо.

Відповідно до п.2.2 товар поставляється на склад покупцю зі складу постачальника, за рахунок постачальника, в кількості та асортименті, за ціною згідно з накладною, яка є додатком до цього договору і має однакову з ним юридичну силу.

Згідно п.п.2.4, 2.5 строк виготовлення та поставки, після предоплати, складає 21 календарний день. Місце поставки, склад покупця.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено, а відповідачем отримано продукцію на суму 67 718,40 грн., що вбачається з видаткових накладних (що підписані та скріплені печатками обох сторін), а саме, видаткові накладні: №917 від 05.06.2020 року на суму 28 764,00грн.; №918 від 05.06.2020 року на суму 18 960,00грн.; №919 від 05.06.2020 року на суму 19 994,40грн. (доставка підтверджується товарно-транспортною накладною №05/06 від 05.06.2020 року).

Пунктом 3.1 Договору сторонами погоджено, що розрахунки за цим договором проводяться в національній валюті України, форма оплати безготівковий рахунок. Оплата товару здійснюється покупцем, шляхом 50% предоплати. Остаточний розрахунок покупець здійснює впродовж п`яти календарних днів, після отримання замовленої партії.

Загальна вартість поставленого товару складає 67 718,40 грн., що підтверджується видатковими накладними: №917 від 05.06.2020 року, №918 від 05.06.2020 року та № 919 від 05.06.2020 року.

Отриманий даний товар (перелічений у видаткових накладних: №917 від 05.06.2020 року, №918 від 05.06.2020 року та № 919 від 05.06.2020 року) на суму 67 718,40 грн. відповідачем не оплачений. В матеріалах справи немає доказів оплати відповідачем повної вартості поставленого товару. Відповідач покладені на нього зобов`язання щодо оплати отриманої продукції за Договором не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за поставлений товар в сумі 67718,40 грн.

Одночасно, позивач включає в суму основного боргу (згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути суму основного боргу 68 668,40грн.) вартість транспортних послуг поставленого товару в сумі 950,00грн. Судом встановлено, що між ФОП Красильников В.В. (перевізник) і ТзОВ «Завод «ТИТАН-ДНІПРО» (замовник) складено Акт здачі-прийняття робіт від 05.06.2020 року про те, що перевізником були надані транспортні послуги м. Дніпро-м. Кам`янське по поставці товару.

У зв`язку з неналежним та невиконанням в частині оплати договору поставки, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1009,42грн., 959,66грн. інфляційних втрат та пеню у розмірі 0,5% від загальної суми заборгованості за кожен день прострочки платежу за поставлений товар у сумі 63 861,24грн.

Норми права та висновки суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України. Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 67 718,40грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до п.2.2. Договору №157 від 31.10.2018 року укладеного між позивачем та відповідачем, товар поставляється на склад покупцю зі складу постачальника, за рахунок постачальника, в кількості та асортименті, за ціною згідно з накладною, яка є додатком до цього договору, і має однакову з ним юридичну силу. Тому, поставка товару на загальну суму 67 718,40грн. згідно накладних, які знаходяться в матеріалах справи та укладеного між сторонами договору, здійснюється за рахунок постачальника (позивача у справі). Відтак, у стягненні 950,00грн. транспортних послуг з відповідача слід відмовити, як безпідставно заявлені.

Згідно п.4.2 Договору сторонами погоджено, що порушуючи строк поставки постачальник сплачує пеню у розмірі 0,5% від вартості не поставленого товару за кожен день прострочки.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості отриманого товару, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1009,42грн., 959,66грн. інфляційних втрат та пеню у розмірі 0,5% від загальної суми заборгованості за кожен день прострочки платежу за поставлений товар у сумі 63 861,24грн.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 907/65/18, від 07.06.2019 у справі №910/23911/16 та від 22.08.2019 у справі №914/508/17.

Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 63 861,24грн., посилаючись на п. 3.2. Договору, відповідно якого порушуючи строк оплати покупець , сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми неслпаченого товару, за кожен день прострочки.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасно статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 253 ЦК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 253 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Суд, здійснивши перевірку нарахування пені, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 16.11.2016 № 850-р «Про перенесення робочих днів у 2017р.» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», прийшов до висновку, що стягненню підлягає пеня в сумі 3 870,68грн., в частині стягнення 59 990,56грн. пені слід відмовити.

Розрахунок суми пені

подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
67718.4011.06.2020 - 11.06.202018.0000 %0.044 %*29.60
67718.4012.06.2020 - 22.07.2020416.0000 %0.033 %*910.31
67718.4023.07.2020 - 03.09.2020436.0000 %0.033 %*954.72
67718.4004.09.2020 - 22.10.2020496.0000 %0.033 %*1087.93
67718.4023.10.2020 - 01.12.2020406.0000 %0.033 %*888.11
Таким чином, загальна сума пені, яка обчисленаза подвійною обліковою ставкою Національного банку України, яка підлягає стягненню, складає 3870,68 грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням Розпорядження КМУ від 16.11.2016 № 850-р «Про перенесення робочих днів у 2017р.» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що стягненню підлягає 3 % річних в сумі 965,82 грн., в частині стягнення 43,60грн. 3 % річних слід відмовити.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
67718.4011.06.2020 - 01.12.20201743 %965.82
Таким чином, загальна сума 3%, які підлягають стягнення, складає 965.82 грн.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням сукупного індексу інфляції.

Дана правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18. Також вказана позиція підтверджується висновком Верховного Суду - постанова від 12.03.2020 у справі № 906/232/19.

26.06.2020 р. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 959,66грн. інфляційних нарахувань, зазначає, що зазначені вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Перевірка розміру заявлених до стягнення з Відповідача на користь Позивача сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань здійснювалась судом за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2021».

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, стягненню підлягає: 67 718,40грн. основного боргу, 3870,68грн. пені, 965,82 грн. 3% річних та 959,66грн. інфляційних втрат.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорціно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1148,91 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Скайторг (79035, м. львів, вул. Зелена, 115 Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Титан-Дніпро» (49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 63, ) основний борг в сумі 67 718,40 грн, пеню в розмірі 3870,68 грн, 3% річних в сумі 965,82 грн., інфляційні втрати 959,66 грн., та 1148,91грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2021р.

Суддя С.М. Коссак