ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021м. ДніпроСправа № 904/6412/20

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пром-Груп" м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 69445грн.16коп, пені в розмірі 7250грн.49коп., 3% річних в розмірі 1832грн.36коп., інфляційної складової в розмірі 2410грн.28коп.

Без представників сторін.

ВСТАНОВИВ: Приватне акціонерне товариство "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пром-Груп" з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 69445грн.16коп., пені в розмірі 7250грн.49коп., 3%річних в розмірі 1799грн.07коп., інфляційної складової в розмірі 1041грн.69коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати орендної плати та вартості комунальних послуг за користування нежитловим приміщенням, переданим в тимчасове платне користування згідно акту приймання - передачі від 03.12.2018 на підставі договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018.

Позивач зазначає, що відповідно до п.3.1 Р 3 договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 (в редакції додаткової угоди №1 від 28.12.2019 до договору), базовий місячний розмір орендної плати за користування предметом оренди складає 170грн. за 1кв.м, або 9860грн. за весь предмет оренди з урахуванням ПДВ.

Згідно з пунктом 3.3 договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 орендна плата сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа кожного місяця. В разі порушення порядку та строків сплати орендної плати, орендодавець має право в односторонньому порядку застосувати авансову форму розрахунків.

Пунктом 3.5 договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 передбачено, що вартість комунальних послуг, фактично отриманих орендарем, не входить до орендної плати і компенсується останнім окремо на підставі виставлених орендодавцем рахунків, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Позивач зазначає, що з квітня 2019 року по листопад 2019 року орендодавцем було надано послуг за договором оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 №АР73/Б від 01.12.2018 на суму 79822грн.08коп.

Позивач вказує, що підтвердженням цього є долучені до позову акти виконаних робіт. Разом з позовом до суду були надані копії актів виконаних робіт від 31.12.2018 на суму 4163грн.38коп., від 31.01.2019 на суму 13988грн.94коп., від 28.02.2019 на суму 13646грн.10коп., від 13.03.2019 на суму 12412грн.02коп., від 30.04.2019 на суму 10479грн.18коп., від 31.05.2019 на суму 9994грн.32коп., від 30.06.2019 на суму 10023грн.72коп., від 31.07.2019 на суму 9874грн.98коп., від 31.08.2019 на суму 9443грн.88коп., від 30.09.2019 на суму 9490грн.98коп., від 31.10.2019 на суму 9419грн.34коп., від 30.11.2019 на суму 11095грн.68коп.

Також позивач стверджує, що відповідачем за цей час було сплачено лише 10376грн.92коп., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.12.2018 по 13.12.2019. Разом з позовом була надана копія акту звіряння взаємних розрахунків за період грудень 2018 - серпень 2020, підписаного позивачем.

Позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість з орендної плати та комунальних послуг в розмірі 69445грн.16коп.

Посилаючись на пункт 7.8 договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі в розмірі 7250грн.49коп. за період з 11.12.2019 по 13.04.2020. Згідно наданого до позову розрахунку вказана сума пені нарахована внаслідок несплати суми боргу в розмірі 67445грн.16коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суму 3% річних в розмірі 1799грн.07коп. та інфляційну складову в розмірі 1041грн.69коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2020 позов залишений без руху та встановлений час для усунення виявлених недоліків (надання - обґрунтованого розрахунку суми боргу в розмірі 69445грн.16коп. зі сплати орендної плати та комунальних послуг, в якому будуть зазначені - реквізити актів, що залишились несплаченим, окремо несплачені суми боргу зі сплати орендної плати та комунальних послуг за такими актами, реквізити платіжних доручень, на підставі яких відбувалось погашення сум боргу повністю або частково; обґрунтованого розрахунку суми інфляційної складової в розмірі 1041грн.69коп., в якому буде визначено - чіткий період нарахування (початок та кінець в місяцях для інфляційної складової); суми боргу, за несплату яких нарахована інфляційна складова; період виникнення суми основного зобов`язання, за невиконання якого нарахована інфляційна складова; місяці та рік, інфляційні показники яких, були використані позивачем під час розрахунку інфляційної складової; належним чином засвідченої копії додаткової угоди №1 від 28.12.2019 до договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018; належним чином засвідчених копій платіжних доручень або банківських виписок рахунку позивача, в яких відображена оплата відповідачем сум за договором оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 за спірний період.)

На адресу суду 22.01.2021 надійшов лист позивача разом з текстом уточненої позовної заяви, розрахунком суми боргу, пені, 3% річних та інфляційної складової, копією додаткової угоди №1 від 29.11.2019, копіями платіжних доручень №2202 від 11.11.2019, №2203 від 11.11.2019, №2096 від 29.08.2019, №2201 від 11.11.2019, №2065 від 12.08.2019, №2066 від 12.08.2019, №2064 від 12.08.2019, №2535 від 01.07.2020. Також були долучені докази направлення цих документів на адресу відповідача.

У зв`язку з зупиненням фінансування видатків господарського суду була тимчасово припинена відправка поштової кореспонденції, тому засобами поштового зв`язку ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2020 була направлена на адресу позивача 04.01.2021. В листі позивач зазначає, що отримав ухвалу суду 12.01.2021.

З огляду на строки, встановлені судом для усунення недоліків (10днів з моменту отримання ухвали), позивач своєчасно виконав вимоги ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2020.

Дослідивши зміст уточненої позовної заяви, суд дійшов висновку, що фактично позивачем надано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Так, у позовній заяві, що надійшла до суду 27.11.2020, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 69445грн.16коп., пеню в розмірі 7250грн.49коп., 3% річних в розмірі 1799грн.07коп., інфляційну складову в розмірі 1041грн.69коп.

Згідно уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 22.01.2021, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 69445грн.16коп., пеню в розмірі 7250грн.49коп., 3%річних в розмірі 1832грн.36коп., інфляційну складову в розмірі 2410грн.28коп.

Оскільки вказана заява підписана повноважним представником позивача та надана у визначені Господарським процесуальним кодексом України строки, суд прийняв її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На адресу суду 01.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що 23.12.2020 змінено назву відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пром-Груп" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет". При цьому ідентифікаційний код юридичної особи залишився незмінним.

У своєму відзиві відповідач погоджується із наявною заборгованістю за договором оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 в розмірі 69445грн.16коп. Також відповідач визначає позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 7250грн.49коп., 3%річних в розмірі 1832грн.36коп. та інфляційної складової в розмірі 2410грн.28коп.

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, він просить на підставі положень частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України повернути позивачеві 50% сплаченого судового збору.

На підставі статті 239 Господарського процесуального кодексу України відповідач просить розстрочити виконання рішення терміном на 4 місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, відбулась зміна найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пром-Груп" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет". При цьому, ідентифікаційний код юридичної особи залишився незмінним.

Відповідно до пункту 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22.01.1996 (із змінами та доповненнями), ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет" (ідентифікаційний код 39528085) є належним відповідачем. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне замінити найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пром-Груп" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет".

Дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією позивача та відповідача, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Предметом доказування у цій справі є наявність чи відсутність порушення відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018, в частині розрахунків.

Між Приватним акціонерним товариством "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пром-Груп" (далі - орендар) укладений договір оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в тимчасове платне користування нежитлове приміщення (далі - предмет оренди), та своєчасно сплачувати орендодавцю орендну плату.

Згідно пункту 1.2 договору предмет оренди: частина офісу 605Б (6 поверх, основний корпус, ЛІТ А-7, к.12-16, згідно креслень БТІ), площею 58кв.м., розташований за адресою: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, б. 21.

Пунктом 3.1 договору визначено, що базовий місячний розмір орендної плати за користування предметом оренди складає 170грн. за 1кв.м, або 9860грн. за весь предмет оренди з урахуванням ПДВ.

Згідно з пунктом 3.3 договору орендна плата сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа кожного місяця. В разі порушення порядку та строків сплати орендної плати, орендодавець має право в односторонньому порядку застосувати авансову форму розрахунків.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що вартість комунальних послуг, фактично отриманих орендарем, не входить до орендної плати і компенсується останнім окремо на підставі виставлених орендодавцем рахунків, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

За приписами пункту 7.8 договору у випадку прострочення зі сплати орендних платежів або інших платежів, передбачених цим договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за час нарахування пені від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 8.1 договору оренда починається з моменту підписання акту приймання - передачі та закінчується 31.12.2019.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування предмет оренди, що підтверджується актом приймання - передачі від 03.12.2018. Акт підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

Додатковою угодою №1 від 29.11.2019 сторони дійшли згоди розірвати договір оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 з 29.11.2019.

Пунктом 2 вказаною додаткової угоди сторони визначили, що станом на 29.11.2019 орендар має заборгованість за договором перед орендодавцем у розмірі 71445грн.16коп. Вказана заборгованість складається з 69121грн.18коп. заборгованості з орендної плати та 2323грн.98коп. заборгованості за комунальні послуги.

Додаткова угода №1 від 29.11.2019 до договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

Позивач зазначає, що на теперішній час залишається несплаченою заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 в розмірі 69445грн.16коп. за період з квітня 2019 по листопад 2019.

Судом встановлено, що вказана заборгованість складається із сум боргу за актами виконаних робіт від 30.04.2019 на суму 102грн.26коп., від 31.05.2019 на суму 9994грн.32коп., від 30.06.2019 на суму 10023грн.72коп., від 31.07.2019 на суму 9874грн.98коп., від 31.08.2019 на суму 9443грн.88коп., від 30.09.2019 на суму 9490грн.98коп., від 31.10.2019 на суму 9419грн.34коп., від 30.11.2019 на суму 11095грн.68коп.

З огляду на положення пунктів 3.3 та 3.5 договору, строк оплати відповідачем заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 в розмірі 69445грн.16коп. є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 69445грн.16коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Посилаючись на пункт 7.8 договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі в розмірі 7250грн.49коп. за період з 11.12.2019 по 13.04.2020. Згідно наданого до позову розрахунку вказана сума пені нарахована внаслідок несплати суми боргу в розмірі 67445грн.16коп.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, нарахування пені здійснювалось на загальну суму боргу в розмірі 69445грн.16коп. за період з квітня 2019 по листопад 2019. При цьому нарахування пені повинно здійснюватись на заборгованість за кожним місяцем окремо.

Суд зазначає, що підписавши додаткову угоду №1 від 29.11.2019 до договору оренди нежитлового приміщення №АР73/Б від 01.12.2018 сторони не внесли зміни щодо порядку розрахунків, визначеного договором.

Крім того, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16 та від 22.08.2019 у справі №914/508/17.

Позивачем, при здійсненні розрахунку пені, не враховані положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

За результатом зробленого судом розрахунку, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня за загальний період з 11.12.2019 по 13.04.2020 у розмірі 3683грн.73коп. Нарахування пені здійснювалось судом в межах строку, визначеного позивачем у своєму розрахунку. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 3566грн.76коп. слід відмовити.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суму 3% річних в розмірі 1832грн.36коп. за період з 11.12.2019 по 21.10.2020 та інфляційну складову в розмірі 2410грн.28коп. за період з листопада 2019 по жовтень 2020.

Перевіривши розрахунок суми 3% річних, суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 1832грн.36коп.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової у розмірі 1834грн.35коп. за період з листопада 2019 по жовтень 2020. У задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної складової у розмірі 575грн.93коп. слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу у розмірі 69445грн.16коп., пеня у розмірі 3683грн.73коп., 3% річних в розмірі 1832грн.36коп. та сума інфляційної складової у розмірі 1834грн.35коп. Позовні вимог про стягнення пені у розмірі 3566грн.76коп. та інфляційної складової у розмірі 575грн.93коп. задоволенню не підлягають.

Щодо заяви відповідача про визнання позову суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 3566грн.76коп. та інфляційної складової у розмірі 575грн.93коп. суперечить чинному законодавству України.

За наведених обставин, суд приймає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет" про визнання позову в частині, що не суперечить закону.

А саме відносно тих сум, що визнані судом як правомірно заявлені (сума боргу у розмірі 69445грн.16коп., пеня у розмірі 3683грн.73коп., 3% річних в розмірі 1832грн.36коп. та сума інфляційної складової у розмірі 1834грн.35коп.).

Судовий збір за вказані вимоги становитиме 1994грн.41коп.

На підставі статті 130 Господарського процесуального кодексу України та у зв`язку з частковим прийняттям судом визнання відповідачем позову, поверненню позивачу з Державного бюджету України підлягає 50% судового збору від 1994грн.41коп., а саме - 997грн.20коп.

Решта суми судового збору у розмірі 997грн.21коп. підлягає стягненню з відповідача.

У відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет" просить розстрочити виконання рішення суду строком на 4 місяці. Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Підставою для розстрочки рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про розстрочку рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет" не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для розстрочення рішення строком на 4 місяці.

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, відповідач стверджує, що позивач згоден на надання відповідачу розстрочки виконання рішення. При цьому, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи не надано.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет" про розстрочення виконання рішення суду строком на 4 місяці.

Керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76-80, 91, 129, 130, 191, 237, 238, 240, 241, 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Здійснити заміну найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Пром-Груп" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет".

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет" про стягнення суми боргу в розмірі 69445грн.16коп, пені в розмірі 7250грн.49коп., 3% річних в розмірі 1832грн.36коп., інфляційної складової в розмірі 2410грн.28коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Мет" (ідентифікаційний код: 39528085; місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, оф. 605 Б) на користь Приватного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" (ідентифікаційний код: 01416760; місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21) суму боргу у розмірі 69445грн.16коп., пеню у розмірі 3683грн.73коп., 3% річних в розмірі 1832грн.36коп., суму інфляційної складової у розмірі 1834грн.35коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 997грн.21коп.

Відмовити у задоволенні позовні вимог про стягнення пені у розмірі 3566грн.76коп. та інфляційної складової у розмірі 575грн.93коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 29.03.2021.

Суддя Р.Г. Новікова