номер провадження справи 33/64/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.03.2021 Справа № 908/2007/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.,

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Захарова Германа Володимировича про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/2007/20

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 8)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Захарова Германа Володимировича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення суми

За участю представників учасників справи:

від позивача (стягувача): не з`явився;

від відповідача (заявника, боржника): Захаров Г.В., паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 21.08.2001; Бітяков Д.М., ордер серія АР № 1025714 від 01.10.2020

ВСТАНОВИВ:

09.03.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява (вих. № б/н від б/д) Фізичної особи-підприємця Захарова Германа Володимировича про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/2007/20.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2021 вказану вище заяву передано на розгляд судді Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.03.2021 у справі № 908/2007/20 вказана заява прийнята до розгляду суддею Мірошниченко М.В., судове засідання призначено на 18.03.2021.

У судове засідання 18.03.2021 з`явилися представники сторін.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача та відповідач (заявник) у судовому засіданні підтримали заяву про відстрочку виконання судового рішення у справі № 908/2007/20, просили суд задовольнити заяву, відстрочити виконання рішення суду від 09.02.2021 у справі № 908/2007/20 строком на 1 рік з дня ухвалення рішення, шляхом стягнення загальної суми боргу у розмірі 107764,68 грн. до 09.02.2022. Обґрунтовуючи заяву заявник посилався на те, що ступінь вини відповідача у виникненні спору є мізерною, оскільки світова пандемія болюче вдарила по суб`єктам господарювання не тільки на території України, а на території всього світу. Наявність форс-мажорних обставин при виконанні ФОП Захаровим Г.В. спірного договору була засвідчена Запорізькою торгово-промисловою платою сертифікатом № 2300-20-1855. Відповідно до річної декларації за 2020 рік сума доходу ФОП Захарова Г.В. є мізерною та складає 173788,94 грн., що свідчить про важкий матеріальний стан відповідача.

Позивач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином. Письмового заперечення на заяву відповідача до суду не надійшло.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи належне повідомлення позивача (стягувача) про розгляд заяви, суд визнав можливим розглянути заяву за відсутності представника позивача.

Заслухавши відповідача та його представника, розглянувши матеріали заяви, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду у дійсній справі, виходячи з такого.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі № 908/2007/20 позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволений частково. Вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Захарова Германа Володимировича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 8, ) 65479 (шістдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн. 34 коп. заборгованості з орендної плати, 605 (шістсот п`ять) грн. 89 коп. 3% річних, нарахованих на заборгованість з орендної плати, 651 (шістсот п`ятдесят одна) грн. 60 коп. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість з орендної плати, 3093 (три тисячі дев`яносто три) грн. 47 коп. пені, нарахованої на заборгованість з орендної плати, 34222 (тридцять чотири тисячі двісті двадцять дві) грн. 67 коп. відшкодування витрат за теплопостачання, водовідведення, водопостачання, електроенергію за договором, 220 (двісті двадцять) грн. 37 коп. 3% річних, нарахованих на заборгованість з комунальних платежів, 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 72 коп. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість з комунальних платежів, 1113 (одна тисяча сто тринадцять) грн. 62 коп. пені, нарахованої на заборгованість з комунальних платежів, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

15.03.2021 Господарським судом Запорізької області на виконання вказаного рішення виданий відповідний наказ.

Відповідно до ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

За приписами ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною четвертою даної статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами з дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Можливість відстрочки виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про відстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника, позаяк останній не може надаватися виключно в інтересах боржника, із посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану. Також слід враховувати, що довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до податкової декларації платника податку ФОП Захарова Г.В. за 2020 рік, копія якої долучена до заяви, загальна сума доходу за звітний (податковий) період склала 173788,94 грн.

Рішенням суду у дійсній справі з відповідача стягнуто 107764,68 грн., що складає 62,01% від річного доходу заявника.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин, дію якого Уряд неодноразово продовжував (постановою КМУ № 956 від 13.10.2020 карантин продовжено до 30.04.2021).

Отже, наведені обставини негативним чином впливають на можливість ведення господарської діяльності суб`єктами господарювання, в тому числі ФОП Захаровим Г.В.

Суд також враховує, що у разі пред`явлення стягувачем до виконання судового наказу, вжиті в рамках виконавчого провадження заходи примусу обмежать господарську діяльність боржника. Саме лише відкриття виконавчого провадження без можливості реального виконання рішення не забезпечить виконання його зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

При розгляді заяв про відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого строку не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

У заяві Фізична особа-підприємець Захаров Г.В. просить відстрочити виконання рішення суду на один рік з дня його ухвалення.

Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

Рішення суду у справі № 908/2007/20 є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Разом цим, враховуючи фінансовий стан відповідача, відстрочення виконання судового рішення у справі на 6 місяців не порушить балансу інтересів сторін, а саме: досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

Частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 ЦК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Згідно з ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки рішення Господарського суду Запорізької області було ухвалено 09.02.2021, враховуючи принципи розумності, справедливості, зважаючи на ті обставини, які наводить заявник, заява про відстрочення виконання рішення суду від 09.02.2021 у справі № 908/2007/20 підлягає задоволенню частково, а виконання рішення суду - відстроченню на шість місяців з дня ухвалення рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі № 908/2007/20.

При цьому, відповідач має право до спливу встановленого судом шестимісячного строку відстрочення судового рішення, здійснювати щомісячне погашення заборгованості позивачу, про можливість чого було зазначено судом у судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.03.2021 судом було підписано та оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву (вих. № б/н від б/д) Фізичної особи-підприємця Захарова Германа Володимировича про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/2007/20 задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі № 908/2007/20 на шість місяців з дня ухвалення рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі № 908/2007/20.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 18.03.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України. Повний текст ухвали складений та підписаний 22.03.2021.

Суддя М.В. Мірошниченко