УХВАЛА

м. Київ

22.03.2021Справа № 910/558/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання вчинити дії та відшкодувати збитки у сумі 256751,64 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін:

від позивача - Ільяшов Б.М.;

від відповідача - Прохоров Ю.А.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву у якій позивач просить суд: зобов`язати відповідача скасувати конвенційну заборону на тимчасове обмеження щодо перевезень залізничних вагонів №ЦД/39 від 16.06.2020; зобов`язати відповідача допустити вагони №53227807, №53223861 до митного оформлення на митній території України шляхом надання телеграфної вказівки на пропуск цих вагонів до станції Куп`янськ-Сортувальний Південної Залізниці; стягнути з Відповідача збитки у розмірі 256751,64 грн.

Ухвалою суду від 19.01.2021 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Через відділ діловодства суду 17.03.2021 відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача скасувати конвенційну заборону на тимчасове обмеження щодо перевезень залізничних вагонів №ЦД/39 від 16.06.2020, оскільки дана вимога не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні 22.03.2021 представник відповідача підтримав подане клопотання та просив суд закрити провадження в частині вимог з урахуванням пояснень викладених у клопотанні.

Представник позивача у судовому засіданні 22.03.2021 надав усні заперечення щодо заявленого клопотання відповідача, оскільки вважає, що вказані правовідносини є господарськими, а про наявність наказу, яким відповідачу були делеговані відповідні повноважаення позивач дізнався з відзиву на позов та даного клопотання.

Розглянувши відповідне клопотання суд дійшов висновку щодо його задоволення, з огляну на наступне.

Однією з позовних вимог у даній справі є зобов`язання AT «Укрзалізниця» скасувати конвенційну заборону на тимчасові обмеження щодо перевезення залізничних вагонів № ЦД/39 від 16.06.2020.

Дані розпорядження розповсюджуються на широке коло посадових осіб, суб`єктів

господарювання та інших користувачів залізничним транспортом.

Положеннями частини 3 статті 2 Закону України «Про центральні органи виконавчої

влади» встановлено, що підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, не можуть здійснювати владні повноваження, крім випадків, визначених законом.

За приписами статті 8 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах.

Відповідно до пункту 5 Статуту AT «Укрзалізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 (в редакції, що діяла в період виниклих правовідносин), метою діяльності товариства є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, послугах, що надає товариство, забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності транспортної галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності.

Згідно зі статтею 29 Статуту залізниць України, Укрзалізниця має право

запроваджувати, за погодженням з Мінтрансом, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортний засобів у пунктах призначення.

Наказом від 30.05.2002 року № 344 за підписом Міністра транспорту України Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці), делеговано функції, визначені у статті 29 Статуту залізниць України, Українській залізниці.

Наведене свідчить, що Міністерство транспорту України делегувало AT «Укрзалізниця» повноваження зі встановлення тимчасових обмежень передбачених ст. 29 та ст. 63 Статуту залізниць України.

Підвідомчість справ господарським судам визначено статтею 20 ГПК України, згідно якої господарські суди, з поміж іншого, розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність) можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України.

Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначає суб`єкта владних повноважень як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень, окрім органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадової чи службової особи, може бути також інший суб`єкт у разі виконання ним делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зокрема визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частина перша статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Як свідчать обставини справи, спір між сторонами виник у зв`язку із прийняттям АТ «Укрзалізниця» розпоряджень №ЦД/39 від 16.06.2020, які прийняті відповідачем як суб`єктом делегованих владних повноважень, в частині тимчасових обмежень щодо перевезення залізничних вагонів.

У відповідності із п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги заявлені позивачем предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені з приводу зобов`язання АТ «Укрзалізниця» скасувати конвенційну заборону на тимчасові обмеження щодо перевезення залізничних вагонів № ЦД/39 від 16.06.2020 містять ознаки адміністративного спору.

Відповідну правову позицію було також викладено у постанові Центрального апеляційного господарського суду №904/1448/20 від 28.01.2021.

Згідно частини другої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд зазначає, що, у зв`язку з тим, що позовні вимоги не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, дані позовні вимоги мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідне клопотання щодо повернення судового збору до суду не подане. Отже, повернення судового збору сплаченого за відповідну позовну вимогу, без відповідного клопотання не допускається.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 231, 232, 233, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання скасувати конвенційну заборону на тимчасове обмеження щодо перевезень залізничних вагонів №ЦД/39 від 16.06.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в передбаченому законом порядку.

Суддя Р.Б. Сташків