РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2021Справа № 910/17313/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Фермерського господарства «Лаванда-С», Сумська обл., Роменський р-н, с. Миколаївка

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Агро ЛТД», м. Київ

про розірвання договору та стягнення 144 000,00 грн,

Представники:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство «Лаванда-С» (далі - ФГ «Лаванда-С»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Агро ЛТД» (далі - ТзОВ «Укр Агро ЛТД»/відповідач) про:

- розірвання договору поставки, укладеного у спрощений спосіб шляхом направлення постачальником рахунку-фактури №24-2 від 24.09.2020 на оплату товару та здійснення покупцем його оплати платіжним дорученням №124 від 25.09.2020;

- стягнення попередньої оплати у розмірі 144 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб шляхом надання рахунку-фактури № 24-2 на оплату товару на суму 144 000,00 грн. Позивач цей рахунок оплатив та направив на адресу відповідача вимогу № 55 від 13.10.2020 про поставку товару у семиденний строк з моменту отримання цієї вимоги, проте відповідач товар не поставив.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.11.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 07.12.2020.

07.12.2020 суд відклав підготовче засідання на 01.02.2021 у зв`язку з неявкою представників сторін.

18.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд та вирішення справи № 910/17313/20 по суті за відсутності представника позивача.

Господарський суд міста Києва ухвалами від 12.01.2021 повідомив сторін про перенесення підготовчого засідання з 01.02.2021 на 11.02.2021, у зв`язку із направленням судді Бондарчук В.В. на підготовку для підтримання кваліфікації суддів господарських судів на 2021 рік згідно з Календарним планом Національної школи суддів України.

11.02.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.03.2021.

15.03.2021 у судове засідання представники сторін не з`явились. Представник ТзОВ «Укр Агро ЛТД» про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Агро ЛТД» (далі - продавець) та Фермерським господарством «Лаванда-С» (далі - покупець) укладено у спрощений спосіб договір поставки товару - сульфату амонію (гранульованого) в кількості 32 тони на загальну суму 144 000,00 грн, шляхом виставлення на оплату рахунку-фактури № 24-2 від 24.09.2020.

25.09.2020 платіжним дорученням №124 позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 144 000,00 грн, з призначенням платежу: «Оплата рах. № 24-2 від 24.09.2020 за сульфат амонію, у т.ч. ПДВ 20% - 24 000,00 грн.».

13.10.2020 ФГ «Лаванда-С» направило на адресу ТзОВ «Укр Агро ЛТД» вимогу № 55, в якій просило в семиденний строк з моменту отримання цієї вимоги поставити позивачу 32 тони амонію (гранульованого) на загальну суму 144 000,00 грн, в тому числі ПДВ 24 000,00 грн.

Як вбачається з роздруківки з сайту АТ «Укрпошта», вимога позивача отримана відповідачем 16.10.2020.

Проте, ТзОВ «Укр Агро ЛТД» своїх зобов`язань не виконало, товар позивачу не поставило.

Отже, позивач вважає, що його права, як покупця порушені, відповідно звернувся до суду з цим позовом про стягнення сплачених коштів у розмірі 144 000,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

При цьому, згідно зі статтею 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 640 та частини 2 статті 642 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, за висновком суду, внаслідок виставлення відповідачем на оплату рахунку-фактури № 24-2 від 24.09.2020 на суму 144 000,00 грн та здійснення позивачем повної оплати в цій сумі, між сторонами 24.09.2020 було укладено у спрощений спосіб договір поставки товару.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу вимог статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом вище встановлено, що 24.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено у спрощений спосіб договір поставки, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар - сульфат амонію (гранульованого) в кількості 32 тони на загальну суму 144 000,00 грн.

Так, відповідач виставив на оплату позивачу рахунок-фактуру № 24-2 від 24.09.2020 на суму 144 000,00 грн, а позивач, в свою чергу, цей рахунок оплатив, що підтверджується платіжним дорученням № 124 від 25.09.2020.

Судом також встановлено, що відповідач товар не поставив, внаслідок чого позивач звернувся до ТзОВ «Укр Агро ЛТД» з вимогою №55 від 13.10.2020, в якій вимагав поставити товар у семиденний строк з моменту отримання цієї вимоги. Проте, відповідач відповіді на цю вимогу не надав, товар не поставив. На підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо поставки товару, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Агро ЛТД» порушено положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, внаслідок чого позовні вимоги позивача про стягнення сплачених коштів у розмірі 144 000,00 грн підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору поставки, укладеного у спрощений спосіб шляхом направлення постачальником рахунку-фактури №24-2 від 24.09.2020 на оплату товару та здійснення покупцем його оплати платіжним дорученням №124 від 25.09.2020, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, укладаючи договір поставки, ФГ «Лаванда-С», як покупець, розраховувало на належне виконання ТзОВ «Укр Агро ЛТД» своїх зобов`язань щодо поставки товару.

Водночас, безпідставне невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару вважається істотним порушенням договору.

Згідно ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З огляду на викладене, позовна вимога про розірвання договору поставки, укладеного у спрощений спосіб шляхом направлення постачальником рахунку-фактури №24-2 від 24.09.2020 на оплату товару та здійснення покупцем його оплати платіжним дорученням №124 від 25.09.2020 визнається судом обґрунтованою, відповідно також підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фермерського господарства «Лаванда-С» задовольнити.

Розірвати укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Агро ЛТД» (постачальник) та Фермерським господарством «Лаванда-С» (покупець) договір у спрощений спосіб шляхом направлення постачальником рахунку-фактури №24-2 від 24.09.2020 на оплату товару та здійснення покупцем оплати платіжним дорученням №124 від 25.09.2020.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Агро ЛТД» (04050, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11, офіс 3/47; ідентифікаційний код 43422653) на користь Фермерського господарства «Лаванда-С» (42046, Сумська область, Роменський район, село Миколаївка, вулиця Заводська, будинок 4; ідентифікаційний код 31487974) попередню оплату у розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн 00 коп. та судовий збір у сумі 4 265 (чотири тисячі двісті шістдесят п`ять) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 24.03.2021.

Суддя В.В. Бондарчук