ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3781/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року про повернення позовної заяви, м. Одеса, суддя Рога Н.В., повний текст ухвали складено та підписано 01.02.2021 року

у справі № 916/3781/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса

до відповідача Фізичної особи-підприємця Федорчук Лариси Рафаїлівни, с. Усатове Біляївського району Одеської області

про стягнення 1 470 465 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви та ухвали суду першої інстанції.

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Федорчук Лариси Рафаїлівни, с. Усатове Біляївського району Одеської області, у якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь помилково сплачені кошти у розмірі 1 470 465 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 22 056 грн. 98 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на користь відповідача позивачем було помилково, без будь-яких правових підстав, а саме, договору або актів про виконання робіт сплачено грошові кошти у розмірі 1 470 465 грн., у зв`язку з чим останні, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса, у відповідності до вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України, підлягають поверненню.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 року у справі №916/3781/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса було залишено без руху, запропоновано позивачу у строк, що не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, надати належним чином оформлені докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками згідно переліку; роз`яснено позивачу, що у випадку ненадання вказаних судом доказів у встановлений строк, відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Як зазначив суд першої інстанції, на підтвердження направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками позивачем надано опис вкладення №345 від 28.12.2020 року до цінного листа, відповідно до якого відповідачу було направлено позовну заяву на 6 арк. та копії до позовної заяви на 82 арк. Однак, з наданого позивачем опису вкладення неможливо встановити, які саме додатки були направлені відповідачу та чи є вони ідентичні тим, що містяться в матеріалах справи. Крім того, у вказаній вище ухвалі Господарський суд Одеської області зазначив, що на підтвердження направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача позивачем не надано фіскального чеку.

27.01.2021 року до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла уточнена позовна заява (вх. № 2444/21), зміст мотивувальної та резолютивної частин якої, зокрема, ідентичний змісту первісної позовної заяви, поданої позивачем до Господарського суду Одеської області 29.12.2020 року за вх. № 3913/20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року у справі №916/3781/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса до Фізичної особи-підприємця Федорчук Лариси Рафаїлівни, с. Усатове Біляївського району Одеської області та додані до неї документи повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а відтак, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Крім того, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивачем до суду надано докази надсилання на адресу відповідача уточненої позовної заяви, датованої 26.01.2021 року, а не позовної заяви, що надійшла до суду 29.12.2020 року, внаслідок чого, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про невиконання заявником вимог, визначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 04.01.2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20 про повернення позовної заяви скасувати, справу направити до Господарського суду Одеської області для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням всіх обставин справи місцевим господарським судом. Зокрема, скаржник, посилаючись на викладені як у позовній заяві, так і в уточненій позовній заяві обставини, зазначив, що на виконання ухвали Господарського суду Одеської області про залишення позовної заяви без руху від 04.01.2021 року у справі № 916/3781/20, ним було складено уточнену позовну заяву, вимоги якої фактично не змінені, а лише уточнені, з надісланими до суду та відповідача додатками, що підтверджується квитанцією від 26.01.2021 року № 636.

Крім того, як зазначив скаржник, викладені в оскаржуваній ухвалі обставини не відповідають дійсності, оскільки позовна заява з додатками спрямована на адресу відповідача 28.12.2020 року, що підтверджується накладною № 345.

Інших доводів щодо невідповідності оскаржуваної ухвали нормам процесуального закону апеляційна скарга не містить. Більш того, текст апеляційної скарги фактично повторює текст процесуальних заяв позивача, а саме: позовної заяви та уточненої позовної заяви, вказаних вище, тобто містить вимоги по суті спору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

24.02.2021 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса надійшла заява про відвід судді (вх. № 784/21/Д1), у якій позивач просив суд відвести від розгляду справи № 916/3781/20 суддів Південно-західного апеляційного господарського суду Ярош А.І. та Принцевську Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 року у справі № 916/3781/20 колегія суддів у складі головуючого судді - Діброви Г.І., суддів - Ярош А.І., Принцевської Н.М. визнано відвід суддів-членів колегії суддів Принцевської Н.М. та Ярош А.І., заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса - необґрунтованим; передано справу № 916/3781/20 для вирішення питання про відвід суддів-членів колегії суддів Принцевської Н.М. та Ярош А.І. на автоматизований розподіл в порядку ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 року у справі № 916/3781/20 (головуючий суддя Будішевська Л.О.) у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки» адвоката Дороніна Олександра Дмитровича про відвід суддів-учасників колегії Принцевської Н.М. та Ярош А.І. в апеляційному провадженні № 916/3781/20 відмовлено.

Разом із вказаною вище заявою про відвід членів колегії суддів Принцевської Н.М. та Ярош А.І., 24.02.2021 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса надійшла заява за вх. 784/21/Д2, в якій скаржник просив суд розглянути справу в судовому засіданні з його викликом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 року у справі № 916/3781/20 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м.Одеса від 24.02.2021 року вх. № 784/21/Д2 про розгляд справи № 916/3781/20 в судовому засіданні з викликом учасників справи відмовлено.

Відповідач своїм правом згідно ч.1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Приписи ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України визначають, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 34 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на викладене вище, судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20 про повернення позовної заяви має розглядатися у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржувану у справі ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20 - скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Федорчук Лариси Рафаїлівни, с. Усатове Біляївського району Одеської області, у якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь помилково сплачені кошти у розмірі 1 470 465 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 22 056 грн. 98 коп.

Позовна заява ґрунтується на таких обставинах:

- на користь відповідача позивачем було помилково, без будь-яких правових підстав, а саме: договору або актів про виконання робіт, сплачено грошові кошти у розмірі 1 470 465 грн.;

- вiдсутнiсть актів приймання-передачі наданих послуг підтверджує факт відсутності здійснення виконавцем жодних дiй, направлених на виконання умов спiрного договору;

- вiдповiдно до розшифровки взаємовідносин мiж Товариством з обмеженою відповідальністю «НДУККЦПБ», м. Одеса та фiзичними особами-підприємцями, що є додатком № 1 до аудиторського звiту, визначено що данi операції мають ознаки безтоварних та не носять господарських відносин;

- загалом зменшення активів вiд даних фiнансово господарських операцій становить 6 350 281 грн. У разi неповернення зазначених коштiв на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «НДУККЦПБ» ця сума складе прямий збиток;

- у зв`язку з наведеним вище, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м.Одеса, у відповідності до вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України, надмірно сплачені кошти, у розмірі, визначеному як ціна позову у даному випадку, підлягають поверненню.

До позовної заяви, позивачем було додано додатки, згідно опису рекомендованого вкладення до позовної заяви від 28.12.2020 року на 82 аркушах, відповідно до переліку яких, зокрема маються відомості про докази відправлення позовної заяви з додатками для відповідача (оригінал для суду).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 року у справі №916/3781/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса було залишено без руху, запропоновано позивачу у строк, що не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, надати належним чином оформлені докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками згідно переліку; роз`яснено позивачу, що у випадку ненадання вказаних судом доказів у встановлений строк, відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

27.01.2021 року до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла уточнена позовна заява (вх. № 2444/21), зміст якої фактично ідентичний змісту первісної позовної заяви, поданої позивачем до Господарського суду Одеської області 29.12.2020 року за вх. № 3913/20.

Разом з тим, до вказаної вище уточненої позовної заяви позивачем додано додатки на 10 аркушах, відповідно до опису вкладення до уточненої позовної заяви від 26.01.2021 року, а також поштову накладну від 26.01.2021 року № 2636.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса до Фізичної особи-підприємця Федорчук Лариси Рафаїлівни, с. Усатове Біляївського району Одеської області та додані до неї документи повернуто заявнику.

Крім того, матеріали оскарження ухвали містять наступні документи, які були додані до апеляційної скарги:

- копію квитанції про сплату судового збору;

- оригінал опису вкладення до претензії від 18.12.2020 року;

- оригінал поштової накладної від 18.12.2020 року;

- оригінал претензії направленої на адресу Фізичної особи-підприємства Федорчук Лариси Рафаїлівни, м. Одеса;

- копiю оборотно-сальдової відомості за №63;

- копiю наказу вiд 01.09.2009 року №22;

- копію заяви від 01.09.2009 року;

- копію наказу вiд 12.10.2018 року № 12;

- копії штатного розкладу ТОВ«НДУККЦПБ»;

- копії табелю обліку використовування робочого часу;

- копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку;

- копію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса;

- бухгалтерську довідку від 17.12.2020 року;

- копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

- копію паспорту та РНОКПП Федорчук Лариси Рафаїлівни;

- копії наказів від 01.11.2013 року № 50, від 12.10.2018 року № 14, від 12.10.2018 року №15;

- копію картки рахунку № 631 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року.

Інших документів, зокрема фіскальних, касових чеків, квитанцій, які свідчили б про відправлення учасникам справи копії позовних заяв та доданих до неї документів, матеріали не містять.

Предметом апеляційного перегляду у даній випадку є наявність або відсутність підстав для повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м.Одеса до Фізичної особи-підприємця Федорчук Лариси Рафаїлівни, с. Усатове Біляївського району Одеської області про стягнення з відповідача на свою користь помилково сплачених коштів у розмірі 1 470 465 грн.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, які не стосуються апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 04.02.2021 року у справі № 916/3781/20, а стосуються безпосередньо розгляду позовних вимог позивача по суті, судом апеляційної інстанції не розглядаються.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При цьому, ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги саме до позовної заяви, відповідно до яких, позовна заява повинна містити: 1)найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Як встановлено колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 року у справі №916/3781/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса від 29.12.2020 року за вх. № 3913/20 було залишено без руху, запропоновано позивачу у строк, що не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати належним чином оформлені докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками згідно переліку; роз`яснено позивачу, що у випадку ненадання вказаних судом доказів у встановлений строк, відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Як зазначив суд першої інстанції, на підтвердження направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками позивачем надано опис вкладення №345 від 28.12.2020 року до цінного листа, відповідно до якого відповідачу було направлено позовну заяву на 6 арк. та копії до позовної заяви на 82 арк. Однак, з наданого позивачем опису вкладення неможливо встановити, які саме додатки були направлені відповідачу та чи є вони ідентичними тим, що містяться в матеріалах справи. Крім того, у вказаній вище ухвалі, Господарський суд Одеської області зазначив, що на підтвердження направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача позивачем не надано фіскального чеку.

На виконання вимог вказаної вище ухвали суду першої інстанції, позивачем 27.01.2021 року до Господарського суду Одеської області було подано уточнену позовну заяву (вх. № 2444/21), зміст якої ідентичний змісту первісної позовної заяви, поданої позивачем до Господарського суду Одеської області 29.12.2020 року за вх. № 3913/20 у повному обсязі. До уточненої позовної заяви, як убачається з матеріалів, позивачем подано опис вкладення від 26.01.2021 року, відповідно до якого на адресу відповідача було надіслано саму уточнену позовну заяву на 6 аркушах та додатки до неї на 10 аркушах. Про оформлення такого відправлення свідчить накладна Укрпошти від 26.01.2021 року №636.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись вказаною вище процесуальною нормою, Господарський суд Одеської області ухвалою від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса до Фізичної особи-підприємця Федорчук Лариси Рафаїлівни, с. Усатове Біляївського району Одеської області та додані до неї документи повернув заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а відтак, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Крім того, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивачем до суду надано докази надсилання на адресу відповідача уточненої позовної заяви, датованої 26.01.2021 року, а не позовної заяви, що надійшла до суду 29.12.2020 року, внаслідок чого, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про невиконання заявником вимог, визначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 04.01.2021 року.

Перевіряючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви в межах доводів та вимог, зазначених в апеляційній скарзі, Південно-західним апеляційним господарським судом встановлено, що матеріали справи містять опис вкладення до позовної заяви на ім`я Федорчук Лариси Рафаїлівни, АДРЕСА_1 , відповідно до якого, адресату було направлено позовну заяву на 6 аркушах та копії до позовної заяви на 82 аркушах без розшифровки назв надісланих документів. Вказаний вище опис містить поштовий штемпель поштового відділення № 29 «Укрпошти» у м. Одесі з проставленою датою: 28.12.2020 року. Також, матеріали справи містять поштову накладну від 28.12.2020 року №345.

Тобто, дослідивши документи, які позивач надіслав на виконання вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 року, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про правомірність висновку суду першої інстанції про те, що позивачем в повному обсязі не усунуті недоліки позовної заяви від 29.12.2020 року, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (далі - Правила), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

З норми ч. 11 Правил поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до ч. 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

З зазначеного вбачається, що рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю визначено в окремі категорії поштових відправлень, в свою чергу до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

Крім того, відповідно до ч. 2 Правил розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" від 04.10.2001 року передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відповідно, якщо копію позовної заяви надіслано поштою, то документом, який підтверджує надсилання, є фіскальний чек поштового відділення, опис вкладення у цінний лист. Крім того, підтвердженням, що відправлення надіслано на адресу одержувача є саме накладна (службовий чек), в якому зазначено номер накладної, інформацію про відправника та одержувача, інформацію про відправлення, а також міститься підтвердження (підпис) відправника з підтвердження, що інформація у даній накладній зазначена правильно.

Отже, на підтвердження направлення учасникам справи позовної заяви з додатками до позову обов`язково мають додаватися не лише описи вкладення, а й чеки (квитанції) поштового відділення, що підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересилання листів з описом вкладення.

З огляду на зазначене, належним доказом надіслання позивачем позовної заяви з додатками відповідачу та третім особам є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення.

Натомість, в порушення норм ч. 1 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивач не надав суду першої інстанції оригіналу фіскального чеку, який свідчить про належне відправлення відповідачу копії позовної заяви та належно оформленого опису вкладення до цінного листа, також направленого на адресу відповідача. При цьому, позивач надав лише оригінали службових чеків, а опис вкладення доданий позивачем до первісної позовної заяви, який містить за своїм текстом суттєві розбіжності, порівняно з описом вкладення, доданим позивачем до уточненої позовної заяви, що в свою чергу свідчить про те, що такий опис не є належним доказом усунення позивачем недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду.

Колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду із позовом, саме на позивача покладений обов`язок додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення, який має містити відомості про те, які саме документи відправляються адресату та фіскальний чек.

Отже, системний аналіз ст. 73, 76, 77, 91,172 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії позовної заяви з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 02.12.2019 року у справі № 908/1554/19.

Враховуючи викладене, ненаправлення позивачем способом, передбаченим чинним господарським процесуальним законодавством, на адресу відповідача копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє відповідача можливості своєчасно ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", п. 1 ст. 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

З урахуванням наведених норм та практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень п. 1 ст. 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що направлення іншим учасникам справи листами з описами вкладення копії позовної заяви з додатками, необхідність якої передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання позовної заяви певних дій, в тому числі щодо направлення позову з доданими до нього документами іншим учасникам справи, такі дії мають бути вчинені.

Отже, зважаючи на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою та кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеному в оскаржуваній ухвалі від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20, що позивач фактично не виконав вимоги ухвали Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 року про залишення позовної заяви без руху у справі № 916/3781/20, відтак, подана ним позовна заява від 27.01.2021 року вх. № 2447/21 підлягає поверненню разом з доданими до неї документами.

З огляду на викладене, доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Поряд з цим, судова колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги скаржника фактично зводяться лише до того, що наданими до апеляційної скарги додатками, а саме поштовими накладними від 28.12.2020 року № 345 та від 26.01.2021 року №636 підтверджується спрямування позивачем на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками та уточненої позовної заяви з додатками. Натомість, доводів та тверджень, у чому саме полягає незгода скаржника з постановленим судовим рішення або посилання останнього на порушення судом процесуального закону у даному випадку, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса та такий позов підлягає поверненню заявнику у відповідності до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що повернення позовної заяви не позбавляє заявника права звернутись до господарського суду з даним позовом повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Одеської області прийнята з дотриманням процесуального закону, а доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали в порядку апеляційного провадження.

За таких обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 року у справі № 916/3781/20 зміні чи скасуванню не підлягає, а судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 180, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницький учбово-курсовий консультаційний центр промислової безпеки", м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 у справі № 916/3781/20 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.02.2021 у справі № 916/3781/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош