ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Справа № 923/1196/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України, м. Нова Каховка, Херсонська область, ,

до: Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м. Херсон, ,

про стягнення 172714,60 грн. збитків.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Гончаренко А.Ю., ордер ВТ № 1006829, Шешеня Є.В., довіреність № 18/19-21 від 11.01.21;

від відповідача - Дереза Т.І., труд. договір від 26.12.2019.

У відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи.

23 листопада 2020 року Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Херсонобленерго" збитків у розмірі 172714,60 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом, позивач зазначає, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 190 від 01.01.2019, а саме підпункт 4 пункту 6.1 Договору. Акціонерним товариством "Херсонобленерго" здійснено відключення Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України від електропостачання, у зв`язку з чим позивачу спричинені збитки. За розрахунками позивача, відповідачем завдано збитків на загальну суму у розмірі 172714,60 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020р., справу розподілено судді Нікітенко С.В.

Одночасно з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 24 листопада 2020 року суд відмовив позивачу у задоволені заяви про забезпечення позову (вх. № 2515/20 від 23.11.2020).

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12 січня 2021 року ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.11.2020 у справі №923/1196/20 залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Ухвалою від 27 листопада 2020 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/1196/20 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 251 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

16 грудня 2020 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем позовні вимоги не визнаються, оскільки є безпідставними. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.12.2020 суд оголосив перерву до 21.01.2021.

28 грудня 2020 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивачем спростовуються доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

05 січня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшли заперечення на відповідь позивача з клопотанням про продовження відповідачу строку на подання заперечень.

21 січня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшла заява, в якій заявник просить суд визнати поважними причини неподання АТ "Херсонобленерго" доказів у встановлений судом строк та долучити їх до матеріалів справи.

Вказані заперечення та заяву відповідача суд прийняв до розгляду та залучив їх до матеріалів справи.

Ухвалою від 21 січня 2021 року суд продовжив строк розгляду справи № 923/1196/20 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визначено здійснити розгляд справи у розумні строки. Судове засідання у справі відкладено на 23.02.2021.

У судовому засіданні 23.02.2021 суд оголосив перерву до 17.03.2021 .

Представник позивача у судовому засіданні 17.03.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.03.2021 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

У судовому засіданні 17.03.2021 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 01.01.2019 Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України (надалі - позивач, споживач або Управління) приєдналось до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 190 (надалі - Договір) Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (надалі - відповідач або постачальник).

Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (надалі - Закон), який набрав чинності 11 червня 2017 року, суб`єкти господарювання, які одночасно проводили діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, повинні протягом 18 місяців з дня набрання чинності зазначеним Законом (тобто, до 11 грудня 2018 року) здійснити юридичне відокремлення діяльності з розподілу електричної енергії від інших видів діяльності вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання (обленерго), у тому числі шляхом створення електропостачальника. Ліцензії на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом підлягають анулюванню.

НКРЕКП видало нові ліцензій на право провадження діяльності з розподілу електричної енергії відповідним суб`єктам господарювання. Відповідні рішення НКРЕКП передбачають:

1) видачу ліцензії на право провадження діяльності з розподілу електричної енергії відповідному суб`єкту господарювання, яка набирає чинності з 1 січня 2019 року;

2) анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом відповідного суб`єкта господарювання з 1 січня 2019 року.

На виконання вимог чинного законодавства АТ «Херсонобленерго», як оператор системи розподілу, з 01.01.2019 надає виключно послуги з розподілу електричної енергії (згідно Постанови від 20.11.2018 № 1469 «Про видачу АТ «Херсонобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом».

Нова модель системи договірних відносин на роздрібному ринку електричної енергії та порядок укладання договорів визначені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі за тексом рішення - ПРРЕЕ) з одночасною втратою чинності ПКЕЕ.

Правилами роздрібного ринку електричної енергії регулюються взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до ПРРЕЕ для забезпечення споживання електричної енергії споживач укладає договори: 1) про надання послуг з розподілу електричної енергії споживачу із оператором системи розподілу; 2) про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостачальником або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових або малих не побутових споживачів).

Відповідно п. п. 2.1.4. п. 2.1. ПРРЕЕ Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Пунктом 1.2. Типового договору встановлено , що умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (надалі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Позивач за заявою про приєднання № 190 приєднався до умов договору споживача про розподіл електричної енергії відповідно до порядку розрахунків за технічними даними Паспорту точки розподілу за об`єктом споживача за адресою, мовою оригіналу:

"1. Головное сооружение, за адресою: м. Таврійськ, вул. Район каналу, б1, ЕІС- код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z800;

2. Производственная база, за адресою м. Таврійськ, вул. Незалежності (героїв Сталінграду, б.11, ЕІС- код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z298".

За умовами Договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри, якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №309, та кодексу систем розподілу затвердженого НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи (п.2.1. Договору).

Підпункт 4 пункту 6.1. Договору містить відповідний обов`язок оператора системи по здійсненню розподілу електричної енергії.

За твердженням позивача, на час звернення з даним позовом до суду відповідачем вказані послуги не надаються, у зв`язку з чим позивач несе збитки, які полягають у наступному.

Новокаховське міжрайонне відділення комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» надіслало на адресу Управління Північно-Кримського каналу попередження № 11603399/190 про проведення планових ремонтних робіт в електричних мережах АТ «Херсонобленерго» та тимчасове відключення об`єкту. Перерва постачання електричної енергії була запланована з 30.06.2020 до 01.07.2020.

30 червня 2020 року працівниками АТ "Херсонобленерго" було проведено відключення Управління та таке планове відключення тривало до 24.07.2020, при відключенні роз`єднувача опломбування не проводилось.

З 30.06.2020 для забезпечення електроенергією Управління використовує дизельну електростанцію.

Надалі, 24 липня 2020 року працівниками Новокаховського МВКО було заплановано підключення електроенергії до об`єктів Управління Північно-Кримського каналу. Під час виконання підключення працівниками Новокаховського МВКО було виявлено факт самовільного підключення.

Про даний факт було складено Акт про порушення від 24.07.2020 № 135022. У пункті 8 акту зазначено, що Управління повторно відключено від електроживлення та роз`єднувач опломбовано.

З даним Актом Управління Північно-Кримського каналу не погодилось, про що зазначено зауваження в акті. Також 24.07.2020 було подано заяву з поясненнями, в яких зазначено, що роз`єднувач знаходиться за територією Управління та при плановому відключенні 30.06.2020 представниками Обленерго не проводилось опломбування або інші заходи по блокуванню доступу сторонніх осіб до роз`єднувача. В період планового відключення Управління до мережі не підключалось, використовувало електроенергію від дизель-генератора та на лічильник обліку електроенергії напруга не подавалась. Акт про порушення від 24.07.2020 було оскаржено позивачем, справа № 923/941/20.

Разом з тим, позивач зазначає, що згідно отриманої відповіді від Новокаховського МВКО, електропостачання до Управління було припинено у зв`язку із наявною заборгованістю.

На думку позивача, відключення Управління від електропостачання відбулось 30.06.2020 внаслідок планових ремонтних робіт, а не через заборгованість. Подальше електропостачання припинено на підставі акту про порушення від 24.07.2020.

За твердженням позивача, внаслідок незаконного відключення від електропостачання, Управлінню Північно-Кримського каналу завдано збитки у розмірі 172714,60 грн., які складаються з витрат на оплату вартості використаних паливно-мастильних матеріалів, які використовувались позивачем для забезпечення роботи дизельної електростанції. За умови безперебійного електропостачання позивач не поніс би вказаних витрат на забезпечення своєї роботи.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Предметом позову у даній справі є вимога Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України про стягнення з Акціонерного товариства "Херсонобленерго" 172714,60 грн. матеріальних збитків внаслідок незаконного відключення від електропостачання.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 147 Господарського кодексу України (далі ГК України), збитки, завдані суб`єкту господарюванні порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Отже, як вбачається з матеріалів цієї справи, предметом спору є наявність чи відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування шкоди внаслідок вчинення дії по відключенню позивача від електропостачання.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків передбачено Цивільним та Господарським кодексами України, законами, іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду врегульовано ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини .

Необхідними елементами такої відповідальності (незалежно від вини цих органів та осіб) є: шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, наявність якої має бути доведена позивачем.

Для визначення юридичних підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, суду необхідно з`ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, вину відповідача.

Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 2 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.94 № 02-5/215, крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Пунктом 6 Роз`яснень зазначено, що для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначене позивач повинен довести, що шкода заподіяна відповідачем саме не виконанням ним умов Договору, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розміром відшкодування. При цьому, встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків чи відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно норм ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 6.2. Договору на Споживача покладено обов`язок, зокрема: 1) виконувати умови цього Договору; 5) забезпечувати доступ представникам Оператора системи, які пред`явили свої службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки; 8) у разі здійснення оплати за послугу з розподілу безпосередньо Оператору системи здійснювати таку оплату у терміни передбачені Додатком до цього Договору.

За Оператором системи закріплено наступне право: 1) на отримання від Споживача своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії у разі, якщо умовами глави 5 цього Договору передбачено, що оплату послуг з розподілу Споживач здійснює безпосередньо Оператору системи та на отримання своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії від Постачальника у разі, якщо умовами глави 5 цього Договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу Оператору системи здійснює Постачальник; 2) на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до електричних установок Споживача для проведення технічної перевірки та контрольного огляду вузла вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання та обмеження споживання відповідно до встановленого ПРРЕЕ порядку та умов договору; 4) обмежувати або припиняти постачання електричної енергії Споживачу у випадках та в порядку, передбачених ПРРЕЕ; 5) вимагати від Споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними Споживачем під час користування електричною енергією; 6) контролювати додержання Споживачем вимог ПРРЕЕ; 7) складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) Споживача умовам договору про розподіл електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці (п.7.1. Договору).

Розподіл електричної енергії Споживачу може бути обмежено або припинено Оператором системи з повідомленням Споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати Споживачем відповідних платежів у терміни, встановлені Додатком №4 Порядок розрахунків (пп. 2. п. 10.1. Договору).

Аналогічна норма закріплена у п. 7.5. ПРРЕЕ, за змістом якого припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи.

Приписами п. 11.5.1 Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №310 (надалі - КСР), встановлено, що послуги з розподілу електричної енергії надаються Користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та цим Кодексом.

Згідно пп.3 п. 11.5.2 КСР випадки припинення розподілу електричної енергії за ініціативою ОСР є, зокрема несплата та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку із несплатою Управлінням Північно-Кримського каналу рахунків за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов Договору №190 з оператором системи за Позивачем утворилася заборгованість за травень 2020 року у розмірі 64245,40 грн.

За фактом наявної заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії відповідач повідомив позивача листом від 27.05.2020 за вих. №58/06-028292 (а.с. 168) про припинення розподілу електричної енергії з 10.06.2020р. та у зв`язку із недопуском позивачем представників відповідача до вузла обліку 10.06.2020, відповідач повторно листом за вих. №53/08-031541 від 18.06.202 (а.с. 170) повідомив позивача про припинення розподілу електричної енергії за наявну заборгованість, з 09:00 години 30 червня 2020 року з центрів живлення.

30 червня 2020 року надання послуг за Договором з розподілу на об`єкт позивача - Промбаза було припинено з центру живлення ПЛ-6 кВ Ф-625, інв. №014453.

Як слідує з рішення Господарського суду Херсонської області від 18.11.2020 у справі № 923/978/20, яке набрало законної сили 09.12.2020 позовні вимоги АТ Херсонобленерго про стягнення з Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України 70138,48 грн. заборгованості про надання послуг з розподілу електричної енергії задоволено в повному обсязі. Вказане рішення є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Тобто, судовим рішенням у справі № 923/978/20 підтверджений факт порушення господарського зобов`язання в частині не сплати позивачем платежів за послуги з розподілу електричної енергії та наявності заборгованості по Договору.

Враховуючи умови Договору та вищевказані норми КСР, ПРЕЕ, відповідачу надано право щодо обмеження та припинення послуг з розподілу електричної енергії споживачеві у разі несплати за поставлену електричну енергію.

Також в силу положень п.8.3 Договору Оператор системи не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну Споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому ПРРЕЕ порядку.

Отже, за висновком суду відповідач здійснив припинення розподілу електричної енергії позивачу у встановленому ПРРЕЕ порядку, а тому відсутня наявність ознак складу цивільного правопорушення.

Суд також звертає увагу, що позивач визначив розмір збитків в порушення приписів ст. 225 ГК України, яке полягає в тому, що позовні вимоги заявлено на загальну суму витрат понесених позивачем на паливно-мастильні матеріали у період відсутності електричної енергії, проте, позивачем чомусь на визначено суму витрат, які б позивач поніс за відповідну кількість спожитої електричної енергії, у випадку її наявності в спірному періоді.

Отже, позивачем у тому числі і не враховано приписів ст. 225 ГК України, оскільки до складу збитків включається вартість саме додатково витрачених матеріалів, а не всіх витрат, які рахує позивач.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач повинен довести наявність шкоди і неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди, розмір відшкодування.

Разом з тим, позивачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як відшкодування майнової шкоди.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду того, що відповідачем протиправно відключено позивача від електропостачання, тобто відсутня ознака протиправності, як необхідна складова для визначення наявності складу збитків.

Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування своєї правової позиції по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Наведене вище у тексті цього рішення надає суду підстави для висновку про те, що позивач не обґрунтував та не довів належними і допустимими доказами того, що внаслідок неправомірних дій Акціонерного товариства "Херсонобленерго", Управлінню Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України спричинена майнова шкода у розмірі 172714,60 грн.

У відповідності до приписів статі 129 ГПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладуться на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення, враховуючи вихідні дні, складено 23.03.2021.

Суддя С.В. Нікітенко