ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" березня 2021 р. Cправа № 902/269/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Яремчук Ю.О., розглянувши без виклику представників сторін заяву б/н від 16.03.2021 р. (вх. № 01-40/3/21) Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." про забезпечення позову (надійшла до суду до подання позову)

В С Т А Н О В И В :

19.03.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." звернулось до Господарського суду Вінницької області із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану заяву із присвоєнням єдиного унікального номеру судової справи 902/269/21, розподілено судді Яремчуку Ю.О..

Поряд з цим, у даній заяві повідомлено, що ТОВ "Династія В.В." має на меті звертатись до Господарського суду Вінницької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНБУДСТРОЙ" про визнання договору недійсним, витребування нерухомого майна у добросовісного набувача.

Розглянувши вказану заяву про вжиття забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст. 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі № 902/858/15 зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 по справі № 910/1986/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, Заявник зазначає наступне:

16.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автобус-сервіс" та Товариством "Династія В.В." було укладено договір купівлі-продажу 71/500 частку комплексу, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вулиця Стеценка, 75 і сплачує за неї грошову суму в розмірі та на умовах, встановлених цим договором.

16.05.2016 між ПАТ "АВТОБУСНИЙ ПАРК" та ТОВ "Династія В.В." було укладено договір купівлі-продажу 411/500 часток комплексу, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 75.

19.02.2016 між ТОВ "АВТОЛІНІЇ ПОДІЛЛЯ" та ТОВ "Династія В.В." було укладено договір купівлі-продажу 7/1000 часток комплексу, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 75.

Відповідні договори купівлі-продажу були посвідченні в нотаріальному порядку та внесені відповідні записи про право власності за ТОВ "Династія В.В." до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

В подальшому, 24.03.2020 між ТОВ «Династія В.В.» та ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" було укладено договір купівлі-продажу, за змісту якого, ТОВ «Династія В.В.» (Продавець) продав, а ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" купив належну частину 71/500 частку комплексу, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 75.

06.05.2020 між ТОВ «Династія В.В.» та ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" було укладено договір купівлі-продажу, за змісту якого, ТОВ «Династія В.В.» продав, а ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" купив належну частину 411/500 частку комплексу, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 75.

06.05.2020 між ТОВ "Династія В.В." та ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" було укладено договір купівлі-продажу, за змісту якого, ТОВ "Династія В.В." продав, а ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" купив належну частину 7/1000 частку комплексу, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 75.

Вищевказані договори купівлі-продажу були посвідченні в нотаріальному порядку та за результатом укладення вище вказаних договорів, нерухоме майно за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 75 вибуло із права власності ТОВ "Династія В.В.".

Водночас, ТОВ "Династія В.В." має на меті звертатись до Господарського суду Вінницької області із позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.03.2020, договору купівлі-продажу від 06.05.2020, договору купівлі-продажу від 06.05.2020, що був укладений між ТОВ "Династія В.В." та ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" недійсними.

Підставами для оскарження договорів купівлі-продажу, Заявник вказує, що на момент укладення спірного правочину, від імені ТОВ "Династія В.В." діяв директор Адамчук В.М. на підставі статуту ТОВ «Династія» (нова редакція), затвердженого загальними зборами Учасників ТОВ «Династія В.В.» протокол № 11 від 11.11.2019 року.

Статутом Товариства встановлено, що Директор не може вчиняти укладати договори (правочини) про відчуження основних фондів (нерухомого майна) Товариства.

Проте, попри наявні обмеження, Адамчук В.М. , уклав від імені Товариства договір, предметом якого є відчуження нерухомого майна, а саме: 71/500 частки комплексу, 411/500 частку комплексу та 7/1000 частку комплексу, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 75 без відповідного погодження Загальних зборів Учасників у порядку, що передбачено Статутом Товариства.

За таких обставин, на переконання Заявника ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" був обізнаний із статутом ТОВ "Династія В.В." та йому було відомо про наявні обмеження повноважень директора Адамчука В.М..

Поряд з цим, спірне нерухоме майно, яке належало ТОВ "Династія В.В." та вибуло із власності Товариства поза волею його власників, без згоди вищого органу, неодноразово перепродавалось.

Причому, перепродаж стався фактично одразу після проінформованості ТОВ "Сі Джи Девелопмент" про намір ТОВ "Династія В.В." звертатись із позовною заявою про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Враховуючи обставину, що спірне нерухоме майно, яке раніше належало ТОВ "Династія В.В." вже було перепродано від ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" до ТОВ "ВІНБУДСТРОЙ", на думку Заявника, в разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на спірне нерухоме майно, існує імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду.

За наведених обставин Заявник просить суд : вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІНБУДСТРОЙ" та яке знаходиться за адресою: м. Вінниця, вулиця Стеценка, 75.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд зазначає, що посилання заявника на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, безумовно та переконливо не приводить суд до достатньо обґрунтованого припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що матиме наслідком ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що Заявником не надано доказів, які б підтверджували, що ТОВ "СІ ДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" був обізнаний із статутом ТОВ "Династія В.В." та йому було відомо про наявні обмеження повноважень директора Адамчука В.М. на момент укладення договорів купівлі-продажу.

Крім того, у заяві вказано, що відповідно до п.п. 8.12.10. п. 8.12. Статуту, Директор Товариства не може без згоди Загальних зборів Учасників укладати правочини якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину перевищує 400 000 (чотириста тисяч) гривень, договорів (правочинів) про відчуження в будь-який спосіб основних фондів (рухомого та нерухомого майна) Товариства.

Разом з тим, Заявником не надано доказів на підтвердження того, що вартість відчужуваного майна за договорами купівлі-продажу перевищувала 400 000,00 грн.

Окрім того, викладені у заяві доводи про те, що перепродаж майна стався фактично одразу після проінформованості ТОВ "Сі Джи Девелопмент" про намір ТОВ "Династія В.В." звертатись із позовною заявою про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна, не підтверджені відповідними доказами.

Враховуючи те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях Заявника і при цьому ним не обґрунтовано належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України доказу в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Відхиляючи заяву заявника про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви б/н від 16.03.2021 р. (вх. № 01-40/3/21) Товариства з обмеженою відповідальністю "Династія В.В." про забезпечення позову у справі №902/269/21.

2. Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

5. Копію ухвали надіслати Заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну адресу представника Заявника - адвоката Швеця В.Ю. - @mail.gov.ua.

Дата складання повного тексту ухвали 22.03.2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Династія В.В." (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 35В).