ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.03.2021 Справа № 905/2209/20

Господарський суд Донецької області у складі:

Судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 116 А; )

до Державного Підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (85670, Донецька область, місто Вугледар; )

про стягнення 74 324 585,78 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного Підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення 74 324 585,78 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 для розгляду даної справи визначено суддю Фурсову С.М.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем укладено Договір поставки №132/08 від 20.08.2018 зі змінами та доповненнями, відповідно до умов якого, відповідач зобов`язався передати (поставити) у власність позивача вугільну продукцію, в асортименті, по реквізитах, з якісними характеристиками наведеними у відповідних Специфікаціях до договору, які є його невід`ємними частинами, а позивач, в свою чергу, зобов`язався прийняти продукцію та сплатити її вартість на умовах визначених договором. Як стверджує позивач, на виконання п.5.2 Договору поставки №132/08 від 20.08.2018 він здійснив 100% передоплати вартості вугільної продукції, однак відповідач в порушення умов договору вугілля не поставив, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення суми попередньої оплати. У відповіді на претензію відповідач, посилаючись на закінчення строку дії договору, зазначив про відсутність підстав для задоволення претензії. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до господарського суду за захистом порушеного права та просив суд стягнути на його користь з відповідача 74 324 585,78 гривень.

Ухвалою суду від 29.12.2020 позовну заяву ТОВ «Шахтарськтранс» залишено без руху, встановлено строк для усунення встановлених при поданні позовної заяви недоліків, шляхом надання суду: доказів сплати судового збору; доказів направлення на юридичну адресу відповідача копії позовної заяви з додатками; Додаткової угоди №04-12/18 від 19.12.2018 до Договору поставки №132/08 від 20.08.2018; доказів, що підтверджують наявність у заступника директора Соломського Р.Ю. повноважень на представництво інтересів позивача в органах судової влади, в тому числі підписувати від імені позивача позовну заяву або позовної заяви з доданими до неї документами підписаними належною особою.

В межах встановленого судом строку позивачем усунуто недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 26.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2209/20, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.02.2021, встановлено строк сторонам для надання заяв по суті справи та доказів, які мають значення для правильного вирішення спору. Крім того, встановлено строк позивачу для надання суду: специфікацій до Договору поставки №132/08 від 20.08.2018, що були підписані протягом усього періоду дії договору; актів приймання-передавання відвантаженого вугілля та доказів здійснених оплат за весь період дії Договору поставки №132/08 від 20.08.2018; пояснень щодо різниці суми попередньої оплати, яку позивач просив відповідача повернути в претензії №38/08-20 від 20.08.2020 та яку заявляє до стягнення в межах цієї справи.

До суду 15.02.2021 надійшов відзив, у якому відповідач зазначив, що відповідно до відомостей головного бухгалтера ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» дійсно існує заборгованість на користь ТОВ «Шахтарськтранс» відповідно до акту звіряння від 01.09.2020, однак, просив суд врахувати те, що відповідач здійснює свою господарську діяльність у місті Вугледар, яке згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р та наказом Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Відповідач зазначає, що у теперішній час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому становищі. Крім того, звертає увагу суду, на те, що відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», до 01.01.2022 заборонено здійснювати заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, що, на його думку, є підставою у задоволенні позовних вимог.

На електронну пошту суду 17.02.2021 на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі. У своїх поясненнях представник позивача зазначив, що разом з позовною заявою суду надано вичерпний перелік наявних специфікацій, які підписані протягом усього періоду дії договору поставки.

Позивач повідомив господарський суд про те, що у нього відсутня значна кількість документів, які витребувані ухвалою суду від 26.01.2021 у зв`язку з тим, що їх направлено до Державного бюро розслідувань на запит №01-10808 від 11.07.2019 та на момент написання даних пояснень не повернуто.

Крім того, надав пояснення щодо різниці суми попередньої оплати, яку позивач просив відповідача повернути в претензії №38/08-20 від 20.08.2020 та яку заявляє до стягнення в межах даної справи, аргументуючи її технічною помилкою, просив вважати правильною суму заборгованості за спірним договором загальним розміром 74 324 585,78 гривень.

Від позивача 17.02.2021 також надійшов супровідний лист з додатками, однак, під час перевірки документів, надісланих електронною поштою, не виявлено вказаних у переліку додатків, що підтверджується актом Господарського суду Донецької області від 17.02.2021 №35.

Ухвалою суду від 18.02.2021 відкладено підготовче засідання на 11.03.2021 року об 11:00 год., продовжено строк сторонам для надання заяв по суті справи, доказів.

До суду 19.02.2021 від представника позивача надійшли пояснення у справі за замістом аналогічні тим, що надходили на електронну пошту 17.02.2021.

Також, 19.02.2021 на виконання ухвали суду від 26.01.2021 від позивача надійшли копії специфікацій до Договору поставки №132/08 від 20.08.2018, що були підписані протягом усього періоду дії договору та платіжних доручень, виписок з банку, як доказів здійснених оплат за весь період дії Договору поставки №132/08 від 20.08.2018.

На виконання ухвали від 18.02.2021 до суду 04.03.2021 від представника відповідача надійшли копії актів приймання-передавання відвантаженого вугілля за весь період дії Договору поставки №132/08 від 20.08.2018 та рахунків-фактури, які передбачені п.3.5 Договору поставки №132/08 від 20.08.2018.

На електронну пошту суду 09.03.2021 від представника позивача надійшла копія специфікації №06/19-7 від 11.06.2019 до спірного договору.

Ухвалою суду від 11.03.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/2209/20 та призначено розгляд справи по суті на 23.03.2021.

У судове засідання 23.03.2021 представники сторін не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

20.08.2018 між Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (далі покупець, відповідач) був укладений договір поставки №132/08, згідно п.п.1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у власність покупця вугільну продукцію (надалі вугілля), в асортименті, по реквізитах, з якісними характеристиками наведеними у відповідних специфікаціях до договору, які є його невід`ємними частинами, а покупець прийняти вказане вугілля та оплатити його вартість.

Поставка вугілля здійснюється на підставі специфікацій, згідно яких сторони узгоджують усі умови поставки вугілля, та умовах FCA згідно ІНКОТЕРМС 2010 (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору строки поставки вугілля встановлюються сторонами в специфікаціях.

Розрахунки за поставлене вугілля постачальником здійснюються покупцем на умовах 100% передоплати вартості поставки на підставі наданого рахунку (п. 5.2 договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками та діє до 31.12.2019 (п. 9.1 договору в редакції додаткової угоди №04-12/18 від 29.12.2018).

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

У період дії договору сторонами були підписані специфікації, зокрема: №08/18-1 від 20.08.2018, №09/18-2 від 23.08.2018, №11/18-3 від 05.11.2018, №12/18-3 від 06.12.2018, №12/18-4 від 27.12.2018, №01/19-1 від 09.01.2019, №01/19-2 від 14.01.2019, №01/19-3 від 31.01.2019, №02/19-4 від 18.02.2019, №04-05/19-5 від 01.04.2019, №06/19-6 від 31.05.2019, №06/19-7 від 11.06.2019, у яких визначено умови поставки вугілля, в тому числі обсяги, строки поставки, вартість тощо.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору поставки ним було перераховано грошові кошти в загальній сумі 74324585,78 гривень, проте відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, не поставив позивачу вугільну продукцію на вказану суму.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач звернувся до відповідача з претензією №38/08-20 від 20.08.2020, в якій просив повернути суму попередньої оплати у розмірі 70473772,48 гривень.

У відповіді на претензію №1207 від 29.09.2020 відповідач зазначив, що всього за період дії договору поставки №132/08 від 20.08.2018 на рахунок відповідача надійшли грошові кошти в загальній сумі 657 809 630,00 гривень, відвантажено 280381,73 тон вугілля на суму 583485044,21 гривень; станом на 01.08.2019 сума попередньої оплати склала 74 324 585,79 гривень; зазначив, що заявки від позивача на відвантаження вугільної продукції на вказану суму попередньої оплати не надходили, специфікації на цю суму до закінчення строку дії договору не укладені, строк дії договору закінчився 31.12.2019. Посилаючись на те, що ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та ТОВ «Шахтарськтранс» не перебувають у будь-яких договірних правовідносинах, зазначив про відсутність підстав для задоволення претензії.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що у період серпень 2018 року липень 2019 року, позивачем на виконання п. 5.2 договору та специфікацій було перераховано грошові кошти в якості попередньої оплати за вугілля в загальному розмірі 657809630,00 гривень, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Відповідачем у цей же період здійснено поставку вугілля на загальну суму 583485044,21 гривень, що підтверджується актами приймання передачі рядового вугілля від 30.08.2018, 31.08.2018, 08.09.2018, 10.09.2018, 12.09.2018, 13.09.2018, 30.11.2018, 05.12.2018, 13.12.2018, 31.12.2018, №2 від 11.01.2019, №3 від 21.01.2019, №4 від 31.01.2019, №5 від 31.01.2019, №6 від 31.01.2019, №7 від 31.01.2019, №8 від 06.02.2019, №9 від 11.02.2019, №10 від 20.02.2019, №11 від 20.02.2019, №12 від 28.02.2019, №13 від 28.02.2019, №14 від 15.03.2019, №15 від 18.03.2019, №16 від 31.03.2019, №17 від 31.03.2019, №18 від 04.04.2019, №19 від 09.04.2019, №20 від 17.04.2019, №21 від 17.04.2019, №22 від 30.04.2019, №23 від 30.04.2019, №24 від 10.05.2019, №25 від 10.05.2019, №26 від 15.05.2019, №27 від 17.05.2019, №28 від 31.05.2019, №29 від 31.05.2019, №30 від 31.05.2019, №31 від 11.06.2019, №32 від 11.06.2019, №32/1 від 11.06.2019, №32/2 від 11.06.2019, №32/3 від 11.06.2019, №33 від 14.06.2019, №43 від 30.06.2019, №44 від 30.06.2019, №45 від 30.06.2019, №53 від 02.07.2019, актом №7/1 приймання передачі від 01.02.2019.

На суму попередньої оплати у розмірі 74324585,78 гривень відповідач вугільну продукцію не поставив.

В матеріалах справи наявний акт звіряння взаємних розрахунків між ТОВ «Шахтарськтранс» та ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», складений станом на 01.09.2020, відповідно до якого заборгованість відповідача на користь позивача становить 74324585,78 гривень.

Доводи відповідача, викладені у відповіді на претензію, про те, що на суму передоплати 74324585,78 гривень специфікація не складалась спростовуються матеріалами справи, оскільки за період дії договору поставки №132/08 від 20.08.2018 сторони підписали специфікації на загальну суму 830637075,04 гривень (№08/18-1 від 20.08.2018, №09/18-2 від 23.08.2018, №11/18-3 від 05.11.2018, №12/18-3 від 06.12.2018, №12/18-4 від 27.12.2018, №01/19-1 від 09.01.2019, №01/19-2 від 14.01.2019, №01/19-3 від 31.01.2019, №02/19-4 від 18.02.2019, №04-05/19-4 від 01.04.2019, №06/19-6 від 31.05.2019, №06/19-7 від 11.06.2019).

Отже, позивачем перераховувалась сума попередньої оплати відповідно до умов договору поставки №132/08 від 20.08.2018 та укладених до нього специфікацій.

Таким чином, вищевикладеним спростовуються посилання відповідача на те, що сторони не перебувають у договірних відносинах.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, згідно із ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

У специфікаціях до договору, за якими здійснювалось постачання вугільної продукції, визначені строки поставки вугілля.

Так, за умовами специфікації №04-05/19-5 від 01.04.2019 до договору поставки №132/08 від 20.08.2018 строк постачання квітень травень 2019 року; відповідно до умов специфікації №06/19-6 від 31.05.2019 до договору поставки №132/08 від 20.08.2018 строк постачання з 01.06.2019 по 11.06.2019 включно; за умовами специфікації №06/19-7 від 11.06.2019 строк поставки вугільної продукції: червень-липень 2019 року.

Таким чином, з урахуванням проведених позивачем платежів, відповідач мав поставити позивачу вугілля на залишок попередньої оплати в будь-якому випадку до серпня 2019 року. Доводи відповідача про те, що від позивача не надходили заявки на відвантаження вугільної продукції на суму попередньої оплати 74324585,78 гривень суд не приймає, оскільки відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору поставки №132/08 від 20.08.2018 поставка вугілля здійснюється у строки, встановлені сторонами у спеццифікаціях.

Свої зобов`язання щодо своєчасної та повної поставки позивачу продукції всупереч ст.ст.526, 662, 663 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач належним чином не виконав.

За змістом ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було зазначено вище, позивач звертався до відповідача з претензією №38/08-20 від 20.08.2020 щодо повернення суми передоплати, однак відповідач у відповіді на претензію, визнавши суму попередньої оплати у розмірі 74324585,78 гривень, відмовив у її задоволенні, посилаючись на відсутність договірних відносин з позивачем.

Відповідачем доказів повернення позивачу грошових коштів в сумі 74324585,78 гривень до матеріалів справи не надано.

Суд зазначає, що обставини, на які відповідач посилається у відзиві, а саме здійснення відповідачем господарської діяльності на території антитерористичної операції та тяжкий фінансовий стан підприємства жодним чином не впливають на обов`язок відповідача повернути суму попередньої оплати, на яку ним в порушення умов договору не було поставлено вугільну продукцію.

Посилання відповідача на те що, згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 19.01.2019 заборонено до 01.01.2022 здійснювати заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств судом не приймається до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Судове рішення це акт ухвалений відповідно до норм матеріального та процесуального права, що є результатом здійснення правосуддя, тобто наслідком встановлених у справі обставин. Метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, яке переконує сторони і суспільство у справедливості суду, утвердженні ним прав людини та запобігає стану невизначеності в аналогічних ситуаціях.

З огляду на зазначене, постановлене судове рішення не є заходом примусового виконання, а є лише підставою для вчинення відповідних заходів примусового виконання, передбачених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» під час його виконання.

Суд також зазначає, що Закон України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» не забороняє приймати судові рішення про стягнення заборгованості, а забороняє вчиняти перелічені в Законі примусові дії з виконання рішень.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 74324585,78 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 116 А; ) до Державного Підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (85670, Донецька область, місто Вугледар; ) про стягнення 74 324 585,78 гривень задовольнити.

Стягнути з Державного Підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (85670, Донецька область, місто Вугледар; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 116 А; ) попередню оплату у розмірі 74 324 585,78 гривень, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 735700,00 гривень.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 23.03.2021 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 25.03.2021.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 116 А; )

Відповідач: Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» (85670, Донецька область, місто Вугледар; )

Суддя С.М. Фурсова