ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/70/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Кравчук Миколи Васильовича ( АДРЕСА_1 )
до Фізичної особи - підприємця Лисенко Валерії Олександрівни ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 62083,99 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Фізичної особи - підприємця Кравчук Миколи Васильовича (позивач) до Фізичної особи - підприємця Лисенко Валерії Олександрівни (відповідач), в якому позивач просить суд 60000,00 грн. боргу; 1042,62 грн пені; 261,37 грн 3 % річних та 780,00 грн інфляційних втрат, всього - 62083,99 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за договором-заявою на транспортування вантажу автомобільним транспортом № 28-10/20 від 28.10.2020 в частині здійснення замовником своєчасної та повної оплати наданих послуг з перевезення вантажу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - для подання відповіді на відзив, а відповідачу - заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2021 на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ГПК України. При цьому, копія ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 26.01.2021, яку було надіслано на юридичну адресу відповідача, що вказана у позовній заяві та яка підтверджена Інформацією, наявною в ЄДРПОУ, повернулася на адресу суду без доказів вручення адресату з довідкою відділення поштового зв`язку, в якій значиться причина повернення: "за зазначеною адресою не проживає". Водночас, копія ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 26.01.2021, яку було надіслано на поштову адресу відповідача, що вказана у позовній заяві, також повернулась на адресу суду без доказів вручення адресату з довідкою відділення поштового зв`язку, в якій значиться причина повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі № 922/70/21 від 26.01.2021 була оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Водночас суд зауважує, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах від 07.06.2018 у справі №910/17797/17, від 11.07.2018 у справі №916/2525/13.

З урахуванням наведеного, оскільки Фізичною особою-підприємцем Лисенко Валерією Олександрівною не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.10.2020 між Фізичною особою-підприємцем Лисенко Валерією Олександрівною (надалі - відповідач, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Кравчуком Миколою Васильовичем (надалі - позивач, перевізник) укладено Договір-заявку на транспортування вантажу автомобільним транспортом №28-10/20.

З умов вищевказаного Договору вбачається, що позивач бере на себе зобов`язання наступного змісту: здійснити 29.10.2020 р. завантаження вантажу (дюбеля в коробках та мішках на паллетах, вага до 10 т) за адресою: Kedzierzyn-Kozie, ul.Strzelecka, 17 (Польша) автомобілем марки Вольво д.р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (причіп) під керуванням водія ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 , НОМЕР_7) та здійснити прикордонний перехід - Краковець в термін перевезення до 04.11.2020 р. Місце розвантаження - 03134, м. Київ, вул. Пшенична, 4, місце розмитнення вантажу за адресою: вул. Довбуша, 22, м.Київ (МП "Ліски"). Вартість перевезення - 60000,00 грн. Порядок і термін оплати: безготівковий розрахунок за копіями документів до 5 банківських днів.

Вказаний Договір-заявка на транспортування вантажу автомобільним транспортом №28-10/20 від 28.10.2020 підписано та скріплено відтиском печатки замовника та перевізника.

В подальшому між позивачем та відповідачем укладено Договір на транспортно-експедиційне обслуговування і організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом на території України та в міжнародному сполученні №29/10/2020 від 29.10.2020 (надалі- Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору предметом є взаємовідносини між замовником та перевізником в зв`язку з наданням послуг з перевезення зовнішньоторговельних і транзитних вантажів у міжнародному сполученні та по території України.

Умовама п. 1.2. Договору встановлено, що цей Договір виконується відповідно до умов "Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом і Україні", Європейської угоди про режим праці і відпочинку водіїв (ЄУТР), Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення вантажів (ДОПНВ), Європейської угоди про перевезення швидкопсувних вантажів, Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ), Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із використанням книжки МДП (Конвенція МДП), а також вимог міжурядових угод про міжнародне автомобільне сполучення.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що замовник відправляє по електронній пошті перевізнику "Заявку на перевезення", яка є додатком до цього договору та становить його невід`ємну частину.

Заявка повинна містити інформацію про наступне: марштрут, адреса відправника вантажу і вантажоодержувача, дату і місце вивантаження автомобіля, особи, відповідальні за завантаження та вивантаження, опис вантажу, тип необхідного рухомого складу, вартість перевезення, додаткові або особливі умови конкретного перевезення, часу, узгодженні сторонами (п. 2.2. Договору).

Пунктом 3.2.1. Договору передбачено, що перевізник зобов`язаний виконати організацію перевезення вантажів, ввірених йому замовником в термін та у відповідності з умовами, обумовленими в заявці.

Судом встановлено, що на умовах Договору-заявки №28-10/20 від 28.10.2020 та Договору на транспортно-експедиційне обслуговування і організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом на території України та в міжнародному сполученні №29/10/2020 від 29.10.2020 позивач приступив до виконання міжнародного перевезення за маршрутом: м.Кедзежин-Коуле (Польша) - м. Київ (Україна).

З наявної в матеріалах справи міжнародної товарно-транспортної накладної типу CMR серії А№311057 від 29.10.2020 вбачається, що 29.10.2020 позивачем за допомогою автомобільного транспортного засобу НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (причіп) отримано вантаж від вантажовідправника в м.Кедзежин-Коуле (Польша), пройдено митний контроль та доставлено вантаж на адресу одержувача ТОВ "Амекс Техніка Кріплення" в м. Києв (Україна), про що свідчить наявність підпису уповноваженої особи і кінцевого вантажоодержувача у графі 24 CMR. (а.с. 51).

Разом з тим, із обставин справи вбачається, що на виконання умов вищевказаного Договору, позивачем було складено відповідний Рахунок на оплату №90 від 29.10.2020 на суму 60000,00 грн. із врахуванням ПДВ.

Відповідно до копії Акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 02.11.2020, затвердженого підписом та скріпленого печаткою позивача, Фізична особа-підприємець Лисенко В.О. як замовник та Фізична особа-підприємець Кравчук Микола Васильович як перевізник склали вказаний акт про те, що перевізник виконав роботи (надав послуги) згідно Договору-Заявки №28-10/20 від 28.10.2020 на транспортування вантажу автомобільним транспортом, а саме:

- міжнародні транспортні послуги: 47230 м. Kedzierzyn-Kozie, Польша - Краковець, СMR №311057 від 29.10.2020. Авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 вартістю 43000,00 грн.

- міжнародні транспортні послуги: Краковець, Україна - м. Київ, СMR №311057 від 29.10.2020. Авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 вартістю 17000,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 02.11.2020 становить 60000,00 грн.

Умовами п. 5.1., 5.2., Договору сторони погодили, що розмір оплати послуг перевізника фіксується у Заявці. Спільно з рахунком на перевезення замовнику передається оригінал або копія накладної СМR, товаро-транспортні накладні завірені одержувачем вантажу і акти виконаних робіт.

За фактом надання послуг міжнародного перевезення та перевезення по території України, відповідно до умов п. 5.1, 5.2. Договору на транспортно-експедиційне обслуговування і організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом на території України та в міжнародному сполученні №29/10/2020 від 29.10.2020 позивачем направлено на адресу відповідача оригінали наступних документів: міжнародну товарно-транспортну накладну CMR серії А№311057 від 29.10.2020; рахунок на оплату №90 від 29.10.2020 року; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 02.11.2020 року, договір №29/10/2020 від 29.10.2020 року в 2 примірниках, що підтверджується листом №5/11 від 05.11.2020 року, чеком №5152 та експрес-накладною №5152 від 05.11.2020 року. (а.с. 54-55).

З матеріалів справи убачається, що 06.11.2020 р. оригінали документів, що адресувалися відповідачу надійшли до відділення №80 "Нової пошти" м. Харків та згідно інформації, що міститься у розділі "відстеження відправлень" на офіційному веб-сайті TOB "Нова Пошта" за експрес-накладною №5152 не були останнім отримані.

Умовами п. 5.3. Договору сторони узгодили, що замовник здійснює оплату рахунків, надісланих електронною поштою або відправлених оригіналів службою доставки Укрпошта, Нова Пошта перевізника протягом 2 банківських днів з моменту отримання документів, зазначених у п. 5.2., якщо інше не вказано в заявці. Водночас умовами Договору-заявки №28/10-20 від 28.10.2020 визначено порядок і термін оплати: безготівковий розрахунок по копіям документів до 5 банківських днів.

Крім того, з наявного в матеріалах справи гарантійного листа від 23.11.2020 слідує, що Фізичною особою-підприємцем Лисенко В.О. гарантовано Фізичній особі - підприємцю Кравчуку М.В. оплату заборгованості за надані послуги перевезення вантажу транспортним засобом Вольво НОМЕР_4 ,BQ408PN згідно Договору-заявки №28-10/20 від 28.10.2020 у розмірі 60000,00 грн. в термін до 02.12.2020 р. (а.с. 57).

Позивачем у позовній заяві наголошено на тому, що останній належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за спірним договором, будь-яких зауважень, листів, претензій з приводу наданих ним послуг по перевезенню вантажу від відповідача, вантажовідправника чи вантажоодержувача не надходило.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача Претензію №07/12 від 07.12.2020 з вимогою терміново погасити заборгованість за надані послуги по перевезенню вантажу в міжнародному та міжміському сполученні, однак вказана претензія залишилася з боку відповідача без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, ( ч. 2 ст.11 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами по цій справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором-заявкою на транспортування вантажу автомобільним транспортом №28-10/20 від 28.10.2020 р. та Договором на транспортно-експедиційне обслуговування і організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом на території України та в міжнародному сполученні №29/10/2020 від 29.10.2020 р., які за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 316 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) та приписи Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 ЦК України).

Вимогами статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Також, вимогами статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормами ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на погоджені сторонами умови Договору, де сторони чітко погодили та встановили вартість послуг з перевезення вантажу, а також погодили порядок їх оплати, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за спірним договором в частині оплати вартості наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, вимогу про стягнення 60000,00 грн. заборгованості суд визнав обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заявленої до стягнення 3 % річних у розмірі 261,37 грн. та інфляційних втрат у розмірі 780,00 грн., суд вирішив наступне.

Вимогами статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за період з 06.11.2020 по 28.12.2020, суд встановив, що дані нарахування не відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору, оскільки нараховані арифметично невірно.

Судом встановлено та позивачем наголошено в позовній заяві на тому, що кінцевим строком здійснення відповідачем оплати за надані транспортно-експедиційні послуги є 13.11.2020 включно.

З огляду на викладене, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 14.11.2020 по 28.12.2020 з урахуванням вимоги статті 625 ЦК України, умов договору, а також прострочення по сплаті грошового зобов`язання, судом встановлено, що сума 3% річних, що підлягає задоволенню становить 221,92 грн., сума інфляційних втрат, що підлягає задоволенню становить 540,00 грн.

Вирішуючи вимогу про стягнення пені у розмірі 1042,62 грн. за період з 06.11.2020 по 28.12.2020, суд вирішив наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені, суд встановив, що дане нарахування не відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору, оскільки нараховано арифметично невірно, у зв`язку з чим, сума пені, що підлягає задоволенню, становить 885,25 грн., а тому в частині позову щодо стягнення 157,37 грн. пені суд відмовляє у зв`язку з невірним нарахуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лисенко Валерії Олександрівни ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кравчука Миколи Васильовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) - 60000,00 грн. боргу, 221,92 грн. 3% річних, 540,00 грн. інфляційних втрат, 885,25 грн. пені та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2087,21 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "25" березня 2021 р.

Суддя Г.І. Сальнікова