СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" березня 2021 р. Справа № 913/567/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Чернота Л.Ф., суддя Медуниця О.Є.

розглянувши апеляційну скаргу уповноваженої особи учасника боржника ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" ОСОБА_1. (вх. № 783 Л/2) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 у справі №913/567/19 (повний текст ухвали підписано 21.10.2019, суддя Яресько Б.В.,)

за заявою боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2019 боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" звернулось до Господарського суду Луганської області із заявою про порушення справи про банкрутство за загальною процедурою.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.10.2019 у справі №913/567/19 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про порушення справи про банкрутство, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 18.10.2019; вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання".

Введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів.

Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" арбітражного керуючого Гусар Івана Олексійовича свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого №143 від 15.04.2013 (адреса: вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 40, оф. 1005, м.Київ, Україна, 03035) ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Встановлено грошову винагороду арбітражному керуючому Гусар І.О. за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень, шляхом її авансування заявником - боржником Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання".

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, вирішено інші процедурні питання.

17.02.2021 уповноважена особа учасника боржника ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" ОСОБА_1. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити уповноваженій особі боржника _ ОСОБА_1 пропущений строк на подання даної апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 у справі №913/567/19.

Скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 у справі №913/567/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" про визнання банкрутом.

Також апелянт просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та поновити цей строк, посилаючись на те, що 15.02.2021 відбулись загальні збори учасників товариства, на яких було обрано уповноважену особу учасника боржника ОСОБА_1., у якого саме з 15.02.2021 виникло процесуальне право на оскарження відповідної ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу від 15.03.2021 року сформовано колегію у складі: Радіонова О.О. - головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф..

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, додані до неї документи, а також матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Річний строк, зазначений у ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, є преклюзивним, за виключенням двох випадків, визначених цією ж нормою процесуального закону.

З приписів ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України не вбачається безумовного обов`язку суду відкрити апеляційне провадження у випадку подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки. Натомість, як випливає з системного аналізу положень даної статті, суд у такому випадку надає оцінку наведеним апелянтом причинам пропуску строку апеляційного оскарження на предмет їх поважності.

За правовими позиціями Верховного Суду, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними (постанова Верховного Суду від 20.04.2018 року № 822/2337/17).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №754/9100/14-ц).

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом його прав.

Пунктом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст.86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Отже, в контексті зазначеного, необхідність апеляційного перегляду судового рішення, що набрало законної сили та чинне понад рік, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 року у справі № 5/452/06).

Як зазначено вище, апеляційна скарга була подана скаржником 17.02.2021 року, тобто після спливу одного року, що обумовлює імперативну необхідність застосування ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України та є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що про існування оскаржуваного рішення суду він дізнався лише 15.02.2021, оскільки в цей день відбулись загальні збори учасників ТОВ «ЛЕО», на яких було обрано уповноважену особу учасників боржника ОСОБА_1 , і з цієї дати у останнього об`єктивно виникла можливість подання цієї апеляційної скарги.

З огляду на вказане, судова колегія, дійшла висновку, що обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування неможливості звернення з апеляційною скаргою в межах передбачених процесуальних законодавством строків, є необґрунтованими для поновлення такого строку, з урахуванням його пропуску більше ніж на один рік, оскільки на день постановлення оскаржуваної ухвали скаржник не був учасником справи про банкрутство, що в свою чергу виключає виключні випадки, передбачені ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України.

Також, колегіє суддів досліджено та встановлено, що уповноважена особа учасників боржника ТОВ «ЛЕО» - ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 у справі №913/567/19, яка вже переглянута в апеляційному та касаційному порядку за скаргами ТОВ «Луганськобленерго».

За наслідками апеляційного та касаційного перегляду, ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 у справі №913/567/19 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЛЕО" залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.08.2020 касаційну скаргу ТОВ "Луганськобленерго" залишено без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 та ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 у справі № 913/567/19 залишено без змін.

Також, з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 зверталась Голова профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Незалежної галузевої професійної спілки енергетиків України ТОВ «ЛЕО» Руменкова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у відкритті апеляційного провадження відмовлено з підстави, передбаченої ч.5 ст. 272 ГПК України.

Постановою Верховного Суду від 12.02.2021 касаційну скаргу представника боржника - голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації Незалежної галузевої професійної спілки енергетиків України ТОВ «ЛЕО» Руменкової О.О. залишено без задоволення, ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у справі №913/567/19 залишено без змін.

Верховним Судом зазначено, що здійснення повторного апеляційного перегляду судового рішення, яке було переглянуто постановою Верховного Суду, є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

З урахуванням викладеного, а також оскільки підстав в розумінні п. 1, 2 ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, що зумовлюють можливість поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, судовою колегією не встановлено, а з моменту складення повного тексту оспорюваного рішення та до моменту подання апеляційної скарги вже сплинув один рік, відповідно до вимог ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 234, 256, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою уповноваженої особи учасника боржника ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 у справі №913/567/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток заявнику: апеляційна скарга з додатками на 16 аркушах.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота

Суддя О.Є. Медуниця