РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2021Справа № 910/19275/20

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справ

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «-Аларіт Пром-» (01103, м. Київ, вул. Німанська, будинок 10; ідентифікаційний код 39542141)

про стягнення 249 961, 70 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «-Аларіт Пром-», в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 8383025-01 від 01.12.2015 за період з 01.01.2016 по квітень 2018 в розмірі 222 790, 43 грн.

Крім того, позивачем на існуючу суму заборгованості, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо внесення плати за спожиту теплову енергію, здійснено нарахування інфляційних втрат - 17 154, 86 грн, 3 % річних - 10 016, 41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

19.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На переконання позивача дана справа не може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.01.2021 та 27.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Суд вказує, що ухвала від 11.12.2020 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомлення № 37.

Як вбачається із інформації із сайту Укрпошти вказана ухвала була отримана відповідачем 23.12.2020, проте станом на дату винесення рішення відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

01.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «-Аларіт Пром-» (абонент) укладено договір № 8383025-01 на постачання теплової енергії, відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» зобов`язувався постачати теплову енергію ТОВ «-Аларіт Пром-» на потреби опалення та вентиляції - в період опалювального сезону, а ТОВ «-Аларіт Пром-» зобов`язувався додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку № 1 до цього договору, не допускаючи їх перевищення, своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Згідно додатку № 8 до вказаного № 8383025-01 від 01.12.2015 постачання теплової енергії на потреби централізованого опалення та вентиляції здійснюється до нежитлових приміщень розташованих за адресою: вул. Бестужева, 36 у м. Києві.

Відповідно до умов Договору № 8383025-01, а саме розділу 5 облік споживання теплової енергії на теплових мережах проводився розрахунковим способом та за показниками лічильника обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 4. Додатку №1 до Договору №8383025-01 дата зняття «Абонентом» показників приладів обліку 25 число поточного місяця; надання звіту в РМТ «Нивки» за адресою вул. Бакинська, 2а не пізніше 28 числа звітного місяця. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень.

Згідно з п. 5 Додатку № 2 до Договору № 8383025-01 абонент щомісячно з 12 по 15 числа отримує в РТМ «Нивки» за адресою вул. Бакинська, 2А: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду; акт виконаних робіт.

Згідно до Додатку № 3 до Договору №8383025-01 розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами на теплову енергію затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку (1 252, 83 грн/Гкал), а згідно п. 2 Додатку №3 Договору № 8383025-01 можливе змінення тарифів в період дії Договору у встановленому законодавством порядку, що не потребує додаткового двостороннього погодження.

Згідно до п. 2 додатку № 4 до Договору № 8383025-01 «Абонент» (Відповідач) до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує «Енергопостачальній організації» вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

11.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) укладено договір №601-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями)) як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн. станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення договору цесії та коригувань платежів.

Згідно з п. 1.2 договору перелік договорів (основних рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку №1 до договору цесії. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку №1 до цього договору.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору цесії та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення договору цесії у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені в додатку № 1 до цього договору.

Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору в рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором цесії на суму 497 554 936,91 грн., новий кредитор прийняв 497 554 936, 91 грн. боргових зобов`язань кредитора перед ПАТ "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/7807/18.

Підпунктом 3.1.1 договору сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Згідно з витягу з додатку №1 до договору сторони узгодили, що до нового кредитора переходить право вимоги за договором (особистий рахунок) № 8383025-01 до Товариства з обмеженою відповідальністю «-Аларіт Пром-» () на суму 222 790, 43 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, ПАТ «Київенерго» належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія на потреби опалення та вентиляції до нежитлових приміщень за адресою: вул. Бестужева, 36.

Проте, з огляду не несплату відповідачем коштів за спожиту теплову енергію за період з січня 2016 по квітень 2018 у останнього утворилася заборгованість в розмірі 222 790, 43 грн, яка зазначена у довідці про стан розрахунків за спожиту від ПАТ «Київенерго» теплову енергію.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано проте заявлено строк позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Частинами 1 і 2 ст.714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На підставі договору № 601-18 про відступлення права вимоги (цесії), Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго2 отримало від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» право вимоги до відповідача на суму 222 790, 43 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження постачання теплової енергії за договором відповідачу та її обсягу за період з січня 2016 року по квітень 2018 року позивачем подано до суду:

- облікові картки фактичного споживання теплової енергії за період січня 2016 - квітень 2018р.р., які є паперовим відображенням програмного комплексу - білігінгових систем ПК «БІТЕК» та «УНІВАН-ТЕРМАЛ», які були передані ПАТ «Київенерго» до КП «Київтеплоенерго» на виконання умов договору цесії. Відповідно до акту № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли білінгових систем ПК «БІТЕК» та ПК «Уніван- Термал» позивач прийняв фізичний носій/пристрій зберігання інформації (зовнішній жосткий диск, USB носій в кількості 1 шт.), на якому записана резервна копія програмного комплексу - інформаційна система «УНІВАН-ТЕРМАЛ-Київ Debet» станом на 01.10.2018 року;

- довідку про стан розрахунків за спожиту від ПАТ «Київенерго» теплову енергію, складені начальником управління продажу теплової енергії СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 (в редакції станом на момент надання послуг).

Згідно з пункту 40 Правил користування тепловою енергією облік обсягу споживання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Судом встановлено, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження відключення від теплопостачання, а тому у відповідача існує обов`язок у відшкодуванні вартості спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що відповідач не скористався свої правом на подання відзиву на позовну заяву та відповідно не надав обґрунтованих пояснень щодо заявлених позовних вимог, а відтак суд дійшов висновку, що відповідачем не заперечується факт споживання ним теплової енергії за період з січня 2016 по квітень 2018 у обсягах зазначених у відповідних облікових картках на загальну суму 222 790, 43 грн.

Окрім того, передача ПАТ «Київенерго» даних щодо обліку, нарахування (розрахунків) за отриману (спожиту) відповідачем теплову енергію за договором № 8383025-01 підтверджується наявним в матеріалах справи Актом № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли баз даних білінгових систем ПК «БіТек» та ПК «Уніван-Термал».

Отже, надані позивачем облікові картки є паперовим відображенням баз даних білінгових систем ПК «БіТек» та ПУ «Уніван-Термал», які були передані ПАТ «Київенерго» до КП «Київтеплоенерго» на виконання умов договору цесії № 601-18.

З наявних в матеріалах справи облікових карток за період з січня 2016 року по квітень 2018 року вбачається обсяги та розмір поставленої у спірний період теплової енергії відповідачу.

Судом також враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі №910/17662/19).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на встановлені вище обставини справи, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів належної сплати відповідачем коштів за поставлену теплову енергію за період з січня 2016 по квітень 2018, суд дійшов висновку, що у відповідача існує заборгованість за договором 838025-01 від 01.05.2018 в розмірі 222 790, 43 грн, а відтак вимоги позивача підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 3.1.1 договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601/18 від 11.10.2018 сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому - передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, яке відступається, а також інші документи та інформацію.

Крім того, суд вказує, що актом № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли баз даних білінгових систем ПК «БіТек» та ПК «Уніван-Термал» також підписаний між сторонами 11.10.2018.

Тобто про порушення свого права позивач був обізнаний 11.10.2018 та відповідно звернувся до суду з даним позовом 03.12.2020, тобто в межах встановлено законом трирічного строку, а саме без пропуску строку позовної давності про що наголошує відповідач.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Крім того, позивачем внаслідок несплати відповідачем коштів за поставлену теплову енергію нараховано інфляційні втрати в розмірі 17 154, 86 грн, 3 % річних 10 016, 41 грн на суму 222 790, 43 грн за період з листопада 2018 по квітень 2020 року (станом на 30.04.2020).

Аналогічна правова позиція щодо обрахунку строків позовної давності викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/7208/19 від 25.06.2020.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, зазначає, що такі розрахунки є обґрунтованими та правомірно нарахованими, а відтак підлягають задоволенню, а саме інфляційні втрати в розмірі 17 154, 86 грн, 3 % річних в розмірі 10 016, 41 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «-Аларіт Пром-» (01103, м. Київ, вул. Німанська, будинок 10; ідентифікаційний код 39542141) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 222 790 (двісті двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто) грн. 43 коп., інфляційні втрати в розмірі - 17 154 (сімнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 86 коп, 3 % річних в розмірі 10 016 (десять тисяч шістнадцять) грн. 41 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 749 (три тисячі сімсот сорок дев`ять) грн. 43 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 12.03.2021

Суддя Д.О. Баранов