ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" березня 2021 р. Справа № 924/250/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши заяву представника АТ "УКРСИББАНК" від 17.03.2021р. про забезпечення позову, без виклику (повідомлення) учасників справи, подану разом із позовною заявою

за позовом акціонерного товариства "УКРСИББАНК" м. Київ,

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАМАНТ ПЛЮС", Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Шарівка

2. товариства з обмеженою відповідальністю "ГРК Імперія", м. Хмельницький

про 1.Скасування державної реєстрації права власності/довірчої власності за ТзОВ "ГРК Імперія", номер запису: 39371564 здійсненої 24.11.2020 року державним реєстратором Овчинниковою Наталією Вікторівною Хмельницької міської ради, індексний номер рішення: 55341077, щодо об`єкта нерухомого майна: 01, а саме нежитлове приміщення готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3295,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого 18.01.2021 року державним реєстратором Козловець Леся Миколаївною, Маківської сільської ради Маківської сільської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, індексний номер рішення: 56211199 внесено зміни щодо площі, а саме змінено площу з 3295,6 кв.м. на 3341,6 кв.м.;

2. Визнання недійсним договору поруки укладеного 24.11.2020 року між ТзОВ "ГРК Імперія" та ОСОБА_1 , за зобов`язаннями ОСОБА_2 у розмірі 51 500 000,00 гривень з терміном повернення даної суми до 30.11.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021р. до Господарського суду області надійшла позовна акціонерного товариства "УКРСИББАНК" м. Київ, до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАМАНТ ПЛЮС", Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Шарівка, 2. товариства з обмеженою відповідальністю "ГРК Імперія", м. Хмельницький про скасування державної реєстрації права власності/довірчої власності за ТзОВ "ГРК Імперія" та визнання недійсним договору поруки укладеного 24.11.2020 року між ТзОВ "ГРК Імперія" та ОСОБА_1 , за зобов`язаннями ОСОБА_2 у розмірі 51 500 000,00 гривень з терміном повернення даної суми до 30.11.2020 року.

Також 17.03.21Р. на адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлового приміщення, готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3341,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що АТ "УКРСИББАНК" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ТзОВ "Діамант плюс", ТзОВ "ГРК Імперія" про скасування державної реєстрації та визнання договору поруки недійсним. Предметом позову є вимоги, які спрямовані на скасування державної реєстрації прав власності на предмет іпотеки AT "УКРСИББАНК" - готельно-ресторанного та оздоровчо - розважального комплексу, який належить ТзОВ "ГРК Імперія", загаьною площею 3341,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання договору поруки укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ "ГРК Імперія" недійсним. Позовні вимоги АТ "УКРСИББАНК" мають немайновий характер та спрямовані на поновлення прав позивача як іпотекодержателя, невиконане основне зобов`язання якого забезпечене іпотекою та залишається невиконаним.

На думку заявника, протиправні дії відповідачів призвели до перереєстрації нежитлового приміщення, готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3341,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває в іпотеці у AT "УКРСИББАНК", торги по якому заплановані на 26.03.2021 року, реєстраційний номер лоту: 468571.

Так, заявник стверджує, що реалізація ДП "СЕТАМ" вищезазначеного майна порушуватиме права AT "УКРСИББАНК" як іпотекодержателя, згоду на реалізацію якого банком надано не було. Заявник також посилається на те, що AT "УКРСИББАНК" сам пред`явив до виконання накази суду які були видані на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.10.2020 р. по справі №924/237/18, згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3295,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., та належить на праві приватної власності ТзОВ "Діамант Плюс" з метою задоволення вимог AT "УкрСиббанк", встановивши спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним: експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для погашення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 3483908,73 дол. США та 5 023 379,59 грн.

Заявник звертає увагу на те, що правовідносини за договором іпотеки не є припиненими, а тому будь-які дії щодо відчуження предмета іпотеки потребують попереднього погодження з іпотекодержателем (AT "УКРСИББАНК"). Відсутність записів про іпотеку та заборону відчуження у Реєстрі речових прав на нерухоме майно має наслідком перебування у вільному цивільному обороті готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, провулок Купріна, буд. 3.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З наведеного вище вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зазначає, що вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Це заходи з припинення дій, які можуть утруднити виконання у майбутньому рішення суду чи зробити його виконання неможливим, а тому заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання судового рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом. Такий правовий висновок викладено в пункті 8.9 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 904/5876/19.

Згідно з частиною четвертою статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Позовні вимоги у справі № 924/250/21 спрямовані на поновлення прав позивача як іпотекодержателя, невиконане основне зобов`язання якого забезпечене іпотекою та залишається, як стверджує позивач, невиконаним. При цьому, позивач наголошує на тому, що дії відповідачів призвели до перереєстрації нежитлового приміщення, готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3341,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, провулок Купріна, будинок 3, та перебуває в іпотеці у AT "УКРСИББАНК", торги по якому заплановані на 26.03.2021 року, реєстраційний номер лоту: 468571.

Реалізація ДП "СЕТАМ" спірного майна у випадку невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, неможливості позивача захистити порушені права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Наведена правова позиція узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020р. у справі № 911/949/20.

Суд також враховує, що на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.10.2020 р. по справі №924/237/18 видано наказ згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3295,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, провулок Купріна, буд. 3, та належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю "Діамант Плюс" (місцезнаходження: 32132, Хмельницька обл., Ярмолинецький район, село Шарівка; ) з метою задоволення вимог публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", встановивши спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для погашення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 3483908,73 дол. США та 5023379,59 грн.

Також суд, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України здійснює оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача). Тому судом враховано, що із листа директора TOB "ДІАМАНТ ПЛЮС" адресованого голові правління АТ "УКРСИББАНК" вбачається, що ТОВ "ДІАМАНТ ПЛЮС" звертається до позивача з проханням мирного врегулювання спору, щодо приміщення, яке знаходиться за адресою м. Хмельницький, провулок Купріна 3, яке підлягає зверненню стягнення в рахунок погашення заборгованості перед AT "УКРСИББАНК" за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 07.10.2020 року. ТОВ "ДІАМАНТ ПЛЮС" пропонує внесення коштів на користь AT "УКРСИББАНК" в сумі 150 000 дол. США та відшкодування судових витрат в сумі 616700 гривень за умови відмови від передачі на виконання наказу господарського суду по вище зазначеному рішенню.

На переконання суду, ймовірність подальшого відчуження майна на користь інших осіб або в статутний капітал інших підприємств, що не є учасниками цієї справи може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, у разі задоволення позову на користь заявника, адже відсутність арешту та заборони відчуження майна належного відповідачу може призвести до постійної зміни власників майна, що в решті істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Судом враховано характер правовідносин, які склалися між сторонами, немайновий характер спору, зміст позовних вимог, а тому на переконання суду невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно (нежитлове приміщення готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3341,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, провулок Купріна, будинок 3) може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок відчуження належного відповідачеві на праві довірчої власності майна.

Крім того, суд зазначає, що вжиті судом у даному випадку заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти висновку про те, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України ).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу. Така правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення заяви АТ "УКРСИББАНК" про забезпечення позову у справі № 924/250/21.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника АТ "УКРСИББАНК" від 17.03.2021р. про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу, загальною площею 3341,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, провулок Купріна, будинок 3.

Стягувачем за цією ухвалою є: акціонерне товариство "УКРСИББАНК" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, ).

Боржниками за цією ухвалою є: товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАМАНТ ПЛЮС" (32132, Хмельницька область, Ярмолинецький район, село Шарівка); товариство з обмеженою відповідальністю "ГРК Імперія" (29008, м. Хмельницький, вул. Чехова, буд. 25, ).

Дана ухвала відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали господарського суду Хмельницької області від 19.03.2021 про забезпечення позову у справі № 924/250/21 до виконання до 19.03.2024р.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала Господарського суду Хмельницької області від 19.03.2021 про забезпечення позову підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала складена та підписана 19.03.2021р., набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 6 прим.: всім рек. з пов. про вруч.

1- до справи; 2,3,4 - АТ "УКРСИББАНК": 04070 м. Київ, вул. Андріївська, 2/12 та 03115, м. Київ, вул. Ф Пушиної, 21, каб. 313 та 79040, м. Львів, вул. Самчука, 26/1; 5 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАМАНТ ПЛЮС" 32132 Хмельницька область, Ярмолинецький район, село Шарівка; 6 - товариство з обмеженою відповідальністю "ГРК Імперія" (29008, м. Хмельницький, вул. Чехова, буд. 25).