ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 Справа № 914/2441/15 (914/3057/20)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» (с. Сілець, Сокальський район, Львівська область, 80086)
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енерго-Інвест» (вул. Вишгородська, буд. 4, оф. 1/2, м. Київ, 04074)
про:стягнення 27268 грн. 33 коп. (з яких: 23989,73 грн. - основний борг; 1421,90 грн. - 3% річних; 1856,70 грн. - інфляційні)
у межах справи:№ 914/2441/15
про банкрутство:Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Зубка С. В.

Представники:

Позивача:Степаненко І. Є. - керуючий санацією; Кріль Н. Г. - адвокат
Відповідача:не з`явився

24.11.2020 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 3248 надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енерго-Інвест» про стягнення 27268 грн. 33 коп. (з яких: 23989,73 грн. - основний борг; 1421,90 грн. - 3% річних; 1856,70 грн. - інфляційні) заборгованості за договором на надання послуг з організації перевезення та погрузки вугільної продукції від 24.03.2017 р. № 24-03/17.

Ухвалою суду від 30.11.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія»; підготовче засідання призначено на 24.12.2020 р.

24.12.2020 р. до суду за вх. № 36461/20 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 24.12.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження та підготовче засідання відкладено на 25.02.2021 р.

Ухвалою суду від 25.02.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2021 р.

Представники позивача в судове засідання з`явились, позов підтримали повністю.

Відповідач відзиву на позов не надав, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки представника не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

17.03.2021 р. до суду за вх. № 6530/21 від відповідача надійшло заява про закриття провадження у справі у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог. В зазначеній заяві вказано, що ПАТ «Львівська вугільна компанія» має заборгованість перед ТзОВ «Торговий дім «Енерго-Інвест» за Договором № 02/01-18 від 02.01.2018 р. у розмірі 195783,18 грн., у зв`язку з чим відповідач надіслав на адресу позивача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.03.2021 р.

Представники позивача заперечили заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, зазначивши про відсутність заборгованості позивача перед відповідачем за Договором № 02/01-18 від 02.01.2018 р., оскільки п. 3.3. Договору № 02/01-18 від 02.01.2018 р. передбачено, що розрахунки за продукцію здійснюються після її відвантаження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне:

24.03.2017 р. між Товариствм з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енерго-Інвест» (замовник, відповідач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Львівська вугільна компанія» (виконавець, позивач у справі) укладено договір на надання послуг з організації перевезення та погрузки вугільної продукції № 24-03/17 (надалі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору, виконавець (позивач) приймає на себе обов`язки по наданню таких послуг: перевезення, погрузка та опробування на якість вугільної продукції у вагони з використанням відповідних залізничних кодів. Послуги надаються на підставі заявки замовника (відповідача) із зазначенням адреси, реквізитів вантажоодержувача, кількості і марки продукції, що відвантажується.

Відповідно до п. 2.1. Договору, вартість послуг за цим договором вказано в додатку № 1.

У додатку № 1 до Договору сторони погодили вартість послуг, а саме: погрузка вугільної продукції в залізничні вагони - 30,00 грн. з ПДВ за 1 тонну; організація залізничних перевезень - 3000,00 грн. з ПДВ за 1 партію; хімічний аналіз вугільної продукції (зола, волога, вихід летких речовин, сірка, теплота згорання) - 300,00 грн. з ПДВ за 1 пробу; опробування якості вугільної продукції з проведенням хімічного аналізу і оформлення посвідчення якості - 1140,00 грн. з ПДВ за 1 партію.

На виконання умов Договору, позивач надав відповідачу відповідні послуги на загальну суму 23989,73 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.09.2018 р. № 8 на суму 1440,00 грн., від 17.09.2018 р. № 9 на суму 1440,00 грн., від 18.09.2018 р. № 10 на суму 1440,00 грн., від 03.10.2018 р. № 11 на суму 949,73 грн., від 06.10.2018 р. № 12 на суму 1440,00 грн., від 16.10.2018 р. № 13 на суму 1440,00 грн., від 18.10.2018 р. № 14 на суму 1440,00 грн., від 19.10.2018 р. № 15 на суму 1440,00 грн., від 19.10.2018 р. № 16 на суму 1440,00 грн., від 23.10.2018р. № 17 на суму 1440,00 грн., від 29.10.2018 р. № 18 на суму 1440,00 грн., від 30.10.2018 р. № 19 на суму 1440,00 грн., від 06.11.2018 р. № 20 на суму 1440,00 грн., від 06.11.2018 р. № 21 на суму 1440,00 грн., від 07.11.2018 р. № 22 на суму 1440,00 грн., від 08.11.2018 р. № 23 на суму 1440,00 грн., від 22.11.2018 р. № 24 на суму 1440,00 грн.

Претензій щодо якості наданих позивачем послуг у відповідача не було.

Порушуючи умови Договору, відповідач не провів оплати за отримані послуги, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 23989,73 грн.

07.11.2019 р. позивач надіслав відповідачу претензію від 06.11.2019 р. вих. № 2/926, в якій просив відповідача погасити заборгованість у розмірі 23989,73 грн.

12.05.2020 р. позивач надіслав відповідачу ще одну претензію від 08.05.2020 р. № 2/304 про погашення заборгованості за договором у розмірі 23989,73 грн.

Проте, зазначені претензії залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

За неналежне виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано відповідачу 1421,90 грн. 3% річних та 1856,70 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги згідно договору на надання послуг з організації перевезення та погрузки вугільної продукції № 24-03/17 від 24.03.2017 р. становить 23989,73 грн.

Відповідач вказану заборгованість не заперечив.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати наданих послуг, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу 1421,90 грн. 3% річних та 1856,70 грн. інфляційних втрат.

Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.11.2018 р. до 12.11.2020 р. на заборгованість у розмірі 23989,73 грн.

Суд зазначає, що позивачем невірно обрано період здійснення відповідних нарахувань.

Враховуючи те, що договором на надання послуг з організації перевезення та погрузки вугільної продукції № 24-03/17 від 24.03.2017 р. не встановлено строку виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих послу, а лише вказано, що оплата послуг проводиться на підставі рахунків-фактур (п. 2.2. Договору), строк виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих послу слід визначати моментом пред`явлення вимоги (ст. 530 ЦК України).

Претензія від 06.11.2019 р. вих. № 2/926 надіслана відповідачу 07.11.2019 р. Враховуючи п`ятиденний строк доставки поштових відправлень Укрпоштою, а також семиденний строк задоволення претензії, встановлений ч. 2 ст. 530 ЦК України, нарахування 3% річних та інфляційних втрат слід починати з 20.11.2019 р., а не з 22.11.2018 р. як зазначено позивачем в розрахунку.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних за період 20.11.2019р. - 12.11.2020 р., суд зазначає, що розмір 3% річних становить 706,15 грн., а інфляційних втрат - 603,35 грн.

Отже, в задоволенні позову в частині стягнення 715,75 грн. 3% річних та 1253,35 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Щодо заяви відповідача від 14.03.2021 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 Цивільного кодексу України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, надіслана відповідачем позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 601 ЦК України, вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енерго-Інвест» не доведено однорідність вимог до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія», які зараховуються згідно заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.03.2021 р.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018р. у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 р. у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 р. у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 р. у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 р. у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 р. у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 р. у справі № 914/2326/18.

Враховуючи те, що Публічне акціонерне товариство «Львівська вугільна компанія» заперечує наявність заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енерго-Інвест» за Договором № 02/01-18 від 02.01.2018 р., вимоги, які зараховуються згідно заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.03.2021 р., не є безспірними.

Отже, заява відповідача про закриття провадження у даній справі у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог не підлягає задоволенню, оскільки вимоги, які зараховуються не є безспірними та однорідними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 8243,00 грн. слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енерго-Інвест» про стягнення 27268 грн. 33 коп. (з яких: 23989,73 грн. - основний борг; 1421,90 грн. - 3% річних; 1856,70 грн. - інфляційні) заборгованості за договором на надання послуг з організації перевезення та погрузки вугільної продукції від 24.03.2017 р. № 24-03/17 - задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енерго-Інвест» (вул. Вишгородська, буд. 4, оф. 1/2, м. Київ, 04074; ідентифікаційний код 40855380) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» (с. Сілець, Сокальський район, Львівська область, 80086; ідентифікаційний код 35879807) 25299 грн. 23 коп. заборгованості за договором (з яких: 23989,73 грн. - основний борг; 706,15 грн. - 3% річних; 603,35 грн. - інфляційні) та 2038 грн. 35 коп. судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 1969 грн. 10 коп. (з яких: 715,75 грн. - 3% річних; 1253,35 грн. - інфляційні) - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 березня 2021 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.І. Цікало