ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.03.2021 Справа № 905/167/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М.

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Маріупольського міського центру зайнятості (87539, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 84-б; )

до Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» (87532, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, будинок 2; ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ),

про стягнення суми отриманої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у розмірі 65 832,98 гривень, -

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» про стягнення суми отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 65 832,98 гривень громадянином ОСОБА_1 у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням суду.

Позов обґрунтований тим, що позивачем у період з 13.02.2020 по 27.11.2020 виплачено громадянину ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у розмірі 65 832,98 гривень, як зареєстрованому безробітному.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 у справі №263/114/20 гр. ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника стадіону Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець».

Як стверджує позивач, відповідно до діючого законодавства України, у зв`язку з поновленням особи на посаді за рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідач, як роботодавець останнього, зобов`язаний відшкодувати позивачу суму виплаченої допомоги по безробіттю.

Ухвалою суду від 10.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/167/21, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, судове засідання призначено на 02.03.2021. Встановлено строк сторонам для надання заяв по суті справи, постанови Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 у справі №263/114/20 якою поновлено громадянина ОСОБА_1 на роботі, а також інших доказів, які мають значення для правильного вирішення спору по суті. Зобов`язано відповідача надати суду наказ про звільнення громадянина ОСОБА_1 .

На адресу суду 02.03.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. До відзиву надав документи згідно переліку.

Від позивача 02.03.2021 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, щодо вимоги суду надати Постанову Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 у справі №263/114/20, якою поновлено громадянина ОСОБА_1 на роботі, зазначив про відсутність оригіналу вказаної постанови у його розпоряджені. Пояснив, що під час написання позовної заяви керувались примірником, який розміщений у Єдиному державному реєстрі судових рішень та екземпляром вступної та резолютивної частини даної постанови, яка була їм надана громадянином ОСОБА_1 . З огляду на викладене, на виконання ухвали суду від 10.02.2021, надали копію вступної та резолютивної частини постанови Донецького апеляційного суду від 26.11.2020.

Ухвалою суду від 02.03.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_1 , постановлено третій особі в строк до 16.03.2021 надати суду свою письмову позицію стосовно обґрунтованості позовних вимог.

Представники учасників справи в судове засідання 16.03.2021 не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Наказом Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» №124-к від 18.12.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 , начальника стадіону Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» 18.12.2019 згідно п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України за відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня 09.12.2019.

В подальшому, 09.01.2020 ОСОБА_1 прийнято на посаду робітника з обслуговування й ремонту будівлі до Комунального комплексного позашкільного навчального закладу «Маріупольський міський Палац естетичного виховання», про що свідчить відмітка у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Згідно відомостей трудової книжки 22.01.2020 ОСОБА_1 звільнено з Комунального комплексного позашкільного навчального закладу «Маріупольський міський Палац естетичного виховання» за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

06.02.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання (поновлення) статусу безробітного.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" 06.02.2020 ОСОБА_1 зареєстрований у Маріупольському міському центрі зайнятості згідно персональної картки № 00052 та отримав статус безробітного.

Наказом Маріупольського міського центру зайнятості від 13.02.2020 за №НТ200213 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі залежно від страхового стажу відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 13.02.2020 по 06.02.2021 та відповідно до якого розпочато виплату допомоги по безробіттю з 13.02.2020.

Згідно наказу Маріупольського міського центру зайнятості від 18.11.2020 за №НТ201118 ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку зі звільненням безробітного з останнього місця роботи за угодою сторін відповідно до п.п.1 п.5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на строк 90 календарних днів з 09.11.2020 по 06.02.2021.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржувався в судовому порядку наказ Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» №124-к від 18.12.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким його звільнено 18.12.2019 на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.08.2020 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» про визнання наказів неправомірними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.08.2020 в частині відмови у скасуванні наказу № 124-к, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу скасовано; позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування наказу № 124-к, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено; наказ № 124-к від 18.12.2019 про притягнення до дисципдлінарної відповідальності ОСОБА_1 скасовано; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника стадіону Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» з 18.12.2019; стягнуто з Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 95 049 (дев`яносто п`ять тисяч сорок дев`ять) грн.. 60 коп. без урахування податків і обов`язкових платежів; в решті рішення суду залишено без змін.

Згідно наказу Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» №100-к від 27.11.2020 на підставі рішення Донецького апеляційного господарського суду від 26.11.2020 №263/114/20 поновлено на посаді начальника стадіону ОСОБА_1 з 18.12.2019.

Відповідно до наказу Маріупольського міського центру зайнятості від 27.11.2020 за №НТ201127 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили та припинено реєстрацію безробітного.

Виплачене забезпечення - допомога по безробіттю безробітному ОСОБА_1 за період з 06.02.2020 по 26.11.2020 становить 65832,98 гривень, що підтверджується довідкою Маріупольського міського центру зайнятості від 30.11.2020 за №1134.

30.11.2020 Маріупольським міським центром зайнятості видано наказ №НТ201130 про повернення коштів за рахунок роботодавця у встановленому порядку відповідно до ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням суду) з 06.02.2020.

Позивачем направлено відповідачу лист №10/7280/06-16/20 від 30.11.2020, в якому центр зайнятості просив відшкодувати допомогу по безробіттю у розмірі 65832,98 гривень, виплачену ОСОБА_1 , у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, на підставі ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У відповідь Комунальний заклад «Міський спортивний комплекс «Азовець» направив позивачу лист №306 від 11.12.2020 «щодо виконання наказу Маріупольського міського центру зайнятості від 12.11.2020 №НТ201130», в якому зазначив про відсутність підстав для відшкодування допомоги по безробіттю, оскільки така допомога була призначена не з вини відповідача, а внаслідок звільнення застрахованої особи з Комунального комплексного позашкільного навчального закладу «Маріупольський міський Палац естетичного виховання» за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Посилаючись на необґрунтованість відмови відповідача у відшкодування страхових виплат, Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» суми отриманої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням суду у розмірі 65832,98 гривень в примусовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно частини 1 статті 1, частини 1 статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, одним із видів такого забезпечення за Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви (частина 1 стаття 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункт 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", п. 37 підп. 1 Порядку, Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної та виплату їй допомоги по безробіттю, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Разом з тим, суд відзначає, що обов`язок роботодавця відшкодувати Центру зайнятості вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у тому випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Як зазначено в акті Маріупольського міського центру зайнятості №1024 від 30.11.2020 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний з 06.02.2020, останнє місце роботи - «Міський Палац естетичного виховання», дата звільнення 22.01.2020 на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду у спосіб зокрема відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльність особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків (шкоди), їх наявності та розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності б хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не наступає.

У даному випадку відсутні необхідні елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для притягнення відповідача до такої відповідальності як відшкодування майнової шкоди.

Майнова шкода, завдана Маріупольському міському центру зайнятості, в даному випадку не спричинена протиправною поведінкою відповідача, оскільки позивачем виплачувалась допомога по безробіттю ОСОБА_1 внаслідок його звільнення з іншого місця роботи на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Причинний зв`язок між завданою Маріупольському міському центру зайнятості майновою шкодою і протиправною поведінкою відповідача відсутній, оскільки саме внаслідок звільнення ОСОБА_1 з Комунального комплексного позашкільного навчального закладу «Маріупольський міський Палац естетичного виховання» позивач нарахував і виплатив фізичній особі 65832,98 гривень страхових виплат.

Факт перебування ОСОБА_1 на обліку позивача внаслідок звільнення його саме з Комунального комплексного позашкільного навчального закладу «Маріупольський міський Палац естетичного виховання» також підтверджується наказом позивача №НТ201118 від 18.11.2020, яким скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку зі звільненням безробітного з останнього місця роботи за угодою сторін відповідно до п.п.1 п.5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на строк 90 календарних днів.

Згідно ч.3 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Постановою Правління фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №211 від 31.01.2020 з 01.03.2020 установлено мінімальний розмір допомоги по безробіттю для осіб, зазначених у частині другій статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у розмірі 650 гривень.

Постановою Правління фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №217 від 08.04.2020 на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та протягом 30 календарних днів після його закінчення, установлено мінімальний розмір допомоги по безробіттю для осіб, зазначених у частині другій статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у розмірі 1 000 гривень.

Отже, для осіб, зазначених у частині другій статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" у 2020 році було встановлено розмір допомоги - 650 гривень, а на період дії карантину - 1 000 гривень.

Як вбачається з довідки Маріупольського міського центру зайнятості від 30.11.2020 за №1134 безробітному ОСОБА_1 нараховувалась допомога у розмірі від 1693,83 гривень до 8408,00 гривень на місяць, що також підтверджує факт призначення застрахованій особі допомоги по безробіттю у зв`язку зі звільненням з Комунального комплексного позашкільного навчального закладу «Маріупольський міський Палац естетичного виховання» на угодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 став на облік як безробітний та отримував страхові виплати у зв`язку зі звільненням з Комунального комплексного позашкільного навчального закладу «Маріупольський міський Палац естетичного виховання», обов`язок відповідача відшкодувати Центру зайнятості вартість послуг, наданих безробітному - відсутній.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення в примусовому порядку з відповідача 65832,98 гривень виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) є безпідставними та необгрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають

Судові витрати (судовий збір) у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

У задоволенні позову Маріупольського міського центру зайнятості (87539, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 84-б; ) до Комунального закладу «Міський спортивний комплекс «Азовець» (87532, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, будинок 2; ) про стягнення суми отриманої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у розмірі 65 832,98 гривень - відмовити.

Згідно ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 16.03.2021 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 22.03.2021.

Позивач: Маріупольський міський центр зайнятості (87539, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 84-б; )

Відповідач: Комунальний заклад «Міський спортивний комплекс «Азовець» (87532, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, будинок 2; )

Суддя С.М. Фурсова