ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Черкаси справа № 925/49/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Сахно І.В., за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Грабовий І.П. адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агротрейд Плюс», м. Черкаси

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Привітне», с. Глибочок, Тальнівський район, Черкаська область

про стягнення 329 157 грн 09 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Агротрейд Плюс» (18006, м. Черкаси, вул. Чехова, 43, ) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Привітне» (20440, Черкаська область, Тальнівський район, село Глибочок, вул. Героїв Небесної Сотні, будинок 21А, ) про стягнення 329 157 грн 09 коп., що складається з основної суми боргу 170 000 грн 00 коп., штрафу у розмірі 10 % від простроченої оплати та наявної заборгованості 24 090 грн 00 коп., пені 64 194 грн 21 коп., інфляційних збитків 11 549 грн 22 коп., 20 % річних 59 323 грн 66 коп., а також стягнення понесених судових витрат: сплачений судовий збір за подання позовної заяви 4 937 грн 36 коп., за подання заяви про забезпечення доказів 1 135 грн 00 коп., за подання заяви про забезпечення позову 1 135 грн 00 коп. та 17 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки №534 від 18 березня 2019 року; зазначив, що відповідач не повертав оригінали первинних документів щодо правовідносин, що існують між сторонами.

Одночасно з пред`явленням позову позивач подав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; заяву від 13 січня 2021 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб у розмірі, що становить 329157 грн 09 коп.; заяву від 13 січня 2021 року про забезпечення доказів шляхом витребування у Приватного сільськогосподарського підприємства «Привітне» оригіналів документів.

Ухвалою від 20.01.2021 Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агротрейд Плюс» від 13 січня 2021 року про забезпечення позову.

Ухвалою від 21.01.2021 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначив на 18.02.2021; відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження суд запропонував надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, позивачу не пізніше 18.02.2021 надати суду відповідь на відзив на позов.

Відповідно до частин 1, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту ГПК України) розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Ухвалою від 21.01.2021 Господарський суд Черкаської області прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агротрейд Плюс» про забезпечення доказів до розгляду та призначив її розгляд у судовому засіданні на 28 січня 2021 року.

Ухвалою від 28.01.2021 Господарський суд Черкаської області заяву позивача про забезпечення доказів у справі задовольнив, витребував у Приватного сільськогосподарського підприємства «Привітне» оригінали таких документів:

оригінал Договору поставки № 534 від 18 березня 2019 року;

оригінал Специфікації № 1 від 18 березня 2019 року до Договору поставки № 534 від 18 березня 2019 року;

оригінал Додаткової угоди № 1 від 18 березня 2019 року до Договору поставки № 534 від 18 березня 2019 року;

оригінал Акту приймання-передачі № 1 б/д до Додаткової угоди № 1 від 18 березня 2019 року до Договору поставки № 534 від 18 березня 2019 року.

Ухвалою від 18.02.2021 Господарський суд Черкаської області задовольнив заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи; відклав розгляд справи на 11 березня 2021 року.

Сторони були повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином.

Позивач у судове зсідання, яке відбулося 11.03.2021, представника не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач у судовому засіданні та згідно з наданими письмовими запереченнями, заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач основну суму боргу за поставлений йому товар сплатив повністю; заперечив вимоги про стягнення 20 % річних та пені, оскільки Договором, Додатковою угодо це не передбачено, вимоги про стягнення штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань припиняються через 12 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане, до 01.08.2020, а не за весь період до моменту звернення позивача до суду, як вказано в позовних вимогах та розрахунках до них. Надав копію платіжного доручення від 27.01.2021 № 307 про сплату 170 000,00 грн з призначенням платежу: «плата за добриво азартно-вапнякове дог№534 від 18.03.2019р., у т.ч. ПДВ 20%=28 333,33 грн».

Витребуванні ухвалою суду від 28.01.2021 докази, відповідач не надав.

У судовому засіданні 11.03.2021 були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду в порядку ст. 240 ГПК України.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Агротрейд Плюс» (постачальник за договором, позивач по справі) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Привітне» (покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір поставки № 534 від 18 березня 2019 року (далі Договір), за яким Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити вартість Товару, відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору під товаром в цьому договорі розуміються мінеральні добрива, дизельне паливо, засоби захисту рослин.

Найменування, кількість, ціна, строки та умови поставки кожної партії Товару визначаються в специфікаціях, видаткових накладних, додатках, які є невід`ємною частиною до цього договору (п. 1.3 Договору).

Ціна однієї метричної тонни мінеральних добрив та загальна вартість товару вказується в рахунках та специфікаціях до цього договору (п. 3.1 Договору).

Загальна вартість Договору складається на підставі цін, погоджених сторонами в специфікаціях до цього Договору, і визначається як сума всіх партій товару, поставлених протягом строку дії Договору (п. 3.2 Договору).

Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на банківський рахунок постачальника, на підставі виставлених рахунків постачальника, відповідно до специфікацій, які є невід`ємними частинами цього договору (п. 3.4 Договору).

У випадку наявності заборгованості покупця перед постачальником, то отриманні передплати у рахунок наступних відвантажень (у разі їх наявності), постачальник має право без письмового погодження покупця зарахувати у рахунок погашення попереднього боргу (повідомивши про це покупця) (п. 3.4 Договору).

У платіжному дорученні на перерахування грошових коштів покупець зобов`язаний зазначати дату і номер договору, дачу і номер рахунку-фактури виставленої постачальником, за якою здійснюється оплата, призначення платежу (оплата вартості товару чи відсотків, тощо) (п. 3.5 Договору).

Сторонами у п. 4.1 Договору визначено, що поставка товару в межах цього договору здійснюється згідно умов, обумовлених в специфікаціях до цього договору (у відповідності з правилами Інкотермс в редакції 2010 року).

Відповідно до п. 4.2 Договору право власності на товар, що поставляється за цим договором, переходить від постачальника до покупця з моменту оплати покупцем вартості товару.

Датою відвантаження товару вважається дата, вказана в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній. У разі неможливості надати вказані документи в момент фактичної передачі товару, постачальник зобов`язується передати їх з використанням факсимільного зв`язку та/або скановані копії первинних документів електронною поштою, з подальшою їх заміною на оригінали протягом 5 робочих днів (п. 4.3 Договору).

Згідно з п. 4.5 Договору покупець приймає та перевіряє товар за кількістю в місці вивантаження товару, який передбачений специфікацією на відповідну партію поставленого товару.

Згідно з п. 5.2 Договору у випадку прострочення оплати за поставлений Товар Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченого в строк Товару за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 5.3 Договору у випадку прострочення оплати за поставлений Товар Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 % (десяти відсотків) від загальної суми простроченої заборгованості.

На виконання умов Договору сторони підписали Специфікацію № 1 від 18 березня 2019 року до Договору, відповідно до якої ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс» є постачальником Товару, а саме добрива азотно-вапнякового (імп) у кількості 22 тонни, загальною вартістю 240 900,00 (двісті сорок тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп., строк оплати Товару Покупцем: з відстрочкою оплати до 01 серпня 2019 року, включно.

Сторони уклали Додаткову угоду № 1 від 18 березня 2019 року про відстрочення платежу на строк до 01 серпня 2019 року, включно та якою визначається, що Покупець зобов`язується оплатити Товар передбачений Специфікацією № 1 від 18 березня 2019 року з відстрочкою, в строк до 01 серпня 2019 року, включно.

ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс» виставило Рахунок на оплату на загальну суму 240 900,00 грн 00 коп.

20 березня 2019 року позивач здійснив поставку Товару належної якості та в належній кількості, в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною № 891 від 20 березня 2019 року, товарно-транспортною накладною № 891 від 20 березня 2019 року, які є в матеріалах справи.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар виконав частково: 08 квітня 2020 року 40 900 грн 00 коп., 21 квітня 2020 року 30 000 грн 00 коп.

Основний борг відповідача перед позивачем на день звернення до суду становив 170 000,00 грн 00 коп.

08 жовтня 2020 року ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс» надсилало ПСП «Привітне» претензію № 08/20-10/КАП з вимогою у строк 3 (три) календарні дні з моменту отримання претензії надати оригінали документів, що не повернулись від ПСП «Привітне» та сплатити заборгованість, яка виникла (одночасно з претензією додано оригінали документів, які не повернулися від ПСП «Привітне» в двох примірниках, підписані ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс»).

Отже позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання повністю Товар поставив належної якості, у встановлені строки та порядку.

Претензій від відповідача щодо якості, кількості, асортименту або строків передачі (поставки / доставки) Товару не надходило.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення оплати за Товар, а також штрафу 24 090 грн 00 коп., пені 64 194 грн 21 коп., інфляційних збитків 11 549 грн 22 коп., 20 % річних 59 323 грн 66 коп.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги потрібно задовольнити частково з таких підстав.

Предметом спору є вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар за договором поставки, пені, відсотків річних, штрафу, інфляційних втрат.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами Договір, укладений сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд встановив, що під час розгляду справи 27.01.2021 відповідач сплатив на користь позивача 170 000 грн 00 коп. основного боргу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, провадження у справі в частині стягнення 170 000,00 грн основного боргу підлягає закриттю.

Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 11 549 грн 22 коп. інфляційних за період з 02.08.2019 по 13.01.2021 та 59 323 грн 66 коп. 20 % річних за період з 02.08.2019 по 13.01.2021.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати і 3 % річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Наведена правова викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 905/978/17, від 11.05.2018 у справі № 922/3087/17, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 від 18 березня 2019 року у разі здійснення Покупцем оплати за Товар з порушенням строку відстрочення платежу, встановленого цією Додатковою угодою № 1 від 18 березня 2019 року, а саме 01 серпня 2019 року, до Покупця застосовуються санкції у розмірі 20 % (двадцять відсотків) річних від суми простроченого платежу за весь період прострочення, які Покупець зобов`язаний сплатити протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги від Постачальника. Сплата штрафних санкцій не звільняє Покупця від виконання основного обов`язку.

Одночасно позивач вказує, що оригінал Додаткової угоди № 1 від 18 березня 2019 року відсутній у ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс», у зв`язку з таким: початково така додаткова угода була укладена без пункту 3, яким визначено зобов`язання сплатити 20 % (двадцять процентів) річних, проте під час перебігу строку, встановленого для сплати боргу Покупцем було запропоновано додати таку міру відповідальності для того, щоб гарантувати перед ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс», що зобов`язання зі сплати боргу буде виконане відповідно до домовленостей.

Після погодження тексту Додаткової угоди, її скан-копії та оригінали в двох примірниках було неодноразово надіслано на електронну пошту ПСП «Привітне» та на поштову адресу, однак примірник ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс» повернуто не було.

Під час подання ТОВ «Компанія Агротрейд Плюс» Претензії № 08/20-10/КАП від 08 жовтня 2020 року на адресу ПСП «Привітне», було нараховано 20 % (двадцять процентів) річних від простроченого зобов`язання відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 від 18 березня 2019 року та відповіді від ПСП «Привітне» щодо нарахування саме такого проценту не надійшло, таким чином, відповідач під час досудового врегулювання спору не заявив заперечень щодо такого розміру процентів.

Отже позивач стверджує, що ПСП «Привітне» умисно ухиляється від надання оригіналу примірника Додаткової угоди № 1 від 18 березня 2019 року з відповідальністю у вигляді 20 % (двадцяти процентів) річних з метою ухилення від погодженого Сторонами розміру відповідальності за ненаналежне виконання взятих зобов`язань щодо оплати отриманого Товару.

Нормами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи не містять доказів узгодження сторонами іншого розміру процентів річних від простроченої суми, право на стягнення яких встановлено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Посилання позивача на п. 3 додаткової угоди, яким визначено зобов`язання покупця сплатити 20 % річних, оригінал якої відповідачем не підписаний та не повернутий, та на якому ґрунтуються зазначені позовні вимоги, однозначно та беззаперечно не свідчить про обґрунтованість таких нарахувань. Заявляючи в цій частині вимоги, позивач повинен довести їх підстави.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтею 13 ГПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією з основних засад судочинства.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Отже, принцип змагальності не лише наділяє осіб, які беруть участь у справі, відповідними правами, але й покладає на них обов`язки подати наявні у них докази на підтвердження своїх вимог.

В даних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, отже враховуючи факт не виконання відповідачем належним чином обов`язку з оплати товару, отриманого на підставі Договору, суд прийшов до висновку, що позивач має право на стягнення 3 % річних.

Здійснивши розрахунок 3 % річних за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», суд прийшов до висновку про його обґрунтованість у сумі 8 862,41 грн.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», суд встановив, що нарахування здійснено позивачем вірно, а тому, позов в цій частині належить задовольнити.

Позивач заявив до стягнення 64 194,2100 грн пені та 24 090,00 грн штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи № 916/804/17.

Згідно з п. 5.2 Договору у випадку прострочення оплати за поставлений Товар Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченого в строк Товару за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 5.9 Договору за цим Договором нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відтак сторонами у договорі погоджено збільшення строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ЦК України.

Здійснивши розрахунок пені за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», з урахуванням умов Договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, суд прийшов до висновку про її обґрунтованість у сумі 54 824,92 грн.

Позивач заявив до стягнення 24 090,00 грн штрафу.

Відповідно до положень ст. 230, 231 Господарського кодексу України, ст. 549 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських зобов`язань зобов`язаний сплатити господарські санкції штрафні санкції. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому, частиною другою статті 231 ГК України передбачена можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення зобов`язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

У п. 5.3 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 % від загальної суми простроченої заборгованості.

Враховуючи обставини справи, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 24 090 грн штрафу.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 99 326 грн 55 коп., з яких 24 090 грн 00 коп. штраф, 54 824 грн 92 коп. пені, 8 862 грн 41 коп 3 % річних, 11 549 грн 22 коп. інфляційних втрат.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви 4 937 грн 36 коп., за подання заяви про забезпечення доказів 1 135 грн 00 коп., за подання заяви про забезпечення позову 1 135 грн 00 коп., які він просить покласти на відповідача

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У зв`язку з закриттям провадження у справі в частині стягнення основного боргу, позивач має право звернутись до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору в сумі 2 550 грн 00 коп.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 489 грн 90 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, згідно з частиною дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на недобросовісність відповідача щодо виконання договірних зобов`язань, судовий збір у сумі 2 387 грн 36 коп. покладається на відповідача.

Ухвалою від 28.01.2021 Господарський суд Черкаської області заяву позивача про забезпечення доказів у справі задовольнив, витребував у Приватного сільськогосподарського підприємства «Привітне» оригінали доказів, проте відповідачем витребувані докази суду з невідомих причин надані не були.

Зважаючи на встановлену необхідність забезпечення судом доказів та понесених позивачем витрат у сумі 1 135,00 грн, вказана сума судових витрат також підлягає задоволенню.

Оскільки суд розглянув заяву про забезпечення позову, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір», сплачена позивачем сума судового збору у сумі 1 135,00 грн за подання заяви покладається на нього.

Щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17 000,00 грн згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунку суми судових витрат, викладеним у позовній заяві, які відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У позовній заяві позивач заявив про стягнення з відповідача 17 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Так, між позивачем (Клієнт за договором) та адвокатом Бадакою Ольгою Миколаївною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001212 від 01.10. 2019) було укладено договір № 01/20-12 від 01.12.2020 про надання правової допомоги, відповідно до п. 3.1 якого загальна вартість правової допомоги за цим договором вказується в додатковій угоді до договору.

Відповідно до п. 3.3 цього договору акт наданих послуг з надання правової допомоги підписується сторонами після її фактичного надання.

Відповідно до п. 3.5 цього договору Клієнт зобов`язується оплатити послуги протягом 5 банківських днів з дня підписання акту наданих послуг.

В матеріалах справи є довіреність від 01.12.2020 та ордер серії ЧК № 146859 на надання правової допомоги, звіт про надану правову допомогу від 13.01.2021.

Згідно з положеннями ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі таких доказів:

1) детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі;

2) доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

3) детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги;

4) доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на викладені обставини, користуючись вимогами частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу підлягає задоволенню у сумі 17 000,00 грн та за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 231, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі в частині стягнення 170 000,00 грн основного боргу закрити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Привітне» (20440, Черкаська область, Тальнівський район, село Глибочок, вул. Героїв Небесної Сотні, будинок 21А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агротрейд Плюс» (18006, м. Черкаси, вул. Чехова, 43, ):

24 090 грн 00 коп. штрафу,

54 824 грн 92 коп. пені,

8 862 грн 41 коп. 3 % річних,

11 549 грн 22 коп. інфляційних втрат,

2 387 грн 36 коп. витрат по сплаті судового збору,

1 135 грн 00 коп. витрат, пов`язаних з витребуванням доказів,

17 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 24 березня 2021 року.

Суддя О.В. Чевгуз