ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р. Справа№ 910/19272/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мохонько О.А. дов. від 25.02.2021;

від відповідача: Драчова М.С. дов. від 17.12.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції АТ "Укрпошта"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 (повний текст складено 22.01.2021)

у справі №910/19272/20 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про визнання протиправними дій та зобов`язання виконати умови договору,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство "Укрпошта" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - відповідач), у якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу тарифу у п`ятикратному розмірі за послуги водовідведення на суму 282 316,37 грн. та вимогу отримання Умов на скид за договором від 26.02.2003 року №01936/1-2-04/вх.76 по об`єкту, що розташований за адресою: м.Київ, вул. Шептицького, 16/4.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 січня 2021 року закрито провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції АТ "Укрпошта" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми матеріального та процесуального права, оскільки нарахування відповідачем підвищеного тарифу за договором і відключення позивача від мереж було здійснено з порушенням договору та Правил; будівля за адресою: м.Київ, вул. Шептицького, 16/4, відноситься до категорії об`єктів соціально-культурного призначення та не потребує оформлення умов на скид по даному об`єкту; здійснене відповідачем нарахування є оперативно-господарською санкцією і згідно положень ст.237 Господарського кодексу України позивач має право звернутись до суду із заявою про скасування такої санкції.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що позивач у скарзі не зазначає, що порушив суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану ухвалу; відповідачем не подавалась позовна заява про стягнення з позивача грошових коштів на підставі рахунку від 17.06.2020; вимоги про визнання неправомірними нарахування не можуть самостійно розглядатись в окремій справі (правові позиції Верховного Суду у постанові від 27.05.202 у справі №916/1126/19); позивач зобов`язаний отримати дозвіл (умови) на скид стічних вод і передбачена відповідальність за відсутність або неотримання відповідних умов; позивачем не доведено порушення його прав відповідачем.

Відповідно до ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 23 по 25 березня 2021 року.

25.03.2021 позивачем подані додаткові пояснення (доповнення) до апеляційної скарги, у яких він викладає обставини правовідносин між сторонами, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, з врахуванням прохальної частини додаткових пояснень.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2003 року між відповідачем, як постачальником, та позивачем, як абонентом, був укладений договір №01936/1-2-04/вх.76 на послуги водопостачання та водовідведення.

17.06.2020 відповідач направив позивачу лист-попередження, у якому вказав на необхідність отримання Умов на скид стічних вод, передбачених "Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва", запропонував у 10-денний термін з дня отримання попередження здійснити плату у розмірі 282316,37 грн, згідно розрахунку №15/ВУ-Ф-09/564-05-2020 (за відсутності Умов), у разі несплати водоканал має право обмежити відпуск води та обсяг скиду у міську каналізацію, відключити від мереж водопроводу і каналізації та розірвати договір.

До листа-попередження доданий розрахунок №15/ВУ-Ф-09/564-05-2020 від 17.06.2020 по об`єкту за адресою: м.Київ, вул. Шептицького, 16/4, яким розраховано плату за скид стічних вод у міську каналізацію за період з 01.12.2017 по 31.05.2020 на загальну суму 282316,37 грн.

Листом від 18.06.2020 позивач заперечив проти вказаного листа-попередження, посилаючись на те, що вказаний об`єкт є об`єктом соціального призначення.

17.07.2020 відповідач направив позивачу попередження про відключення від мереж водопроводу і каналізації, у якому вказав, що в разі несплати виставленого розрахунку 15/ВУ-Ф-09/564-05-2020, за відсутності Умови на скид стічних вод, підприємство буде відключено від мереж водопроводу і каналізації починаючи з 24.07.2020.

Листом від 27.08.2020 року позивач просив відповідача не зупиняти водопостачання до об`єкту критичної інфраструктури, що розташований за адресою: м.Київ, вул. Шептицького, 16/4.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу тарифу у п`ятикратному розмірі за послуги водовідведення на суму 282 316,37 грн та вимогу отримання Умов на скид за договором від 26.02.2003 року №01936/1-2-04/вх.76 по об`єкту, що розташований за адресою: м.Київ, вул. Шептицького, 16/4.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 січня 2021 року провадження у справі закрито.

Ухвала мотивована тим, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки заявлені позивачем вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. Встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійснених відповідачем нарахувань, є предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, судам нижчих інстанцій результат вирішення конкретної судової справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340.

При цьому, вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відповідний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16.

Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законодавчими актами та укладеним між сторонами договором не передбачено можливості захисту прав та/або інтересів особи у такий спосіб, як визнання протиправними нарахування плати позивачу за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, фактично заявлений у справі позов містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (встановлення факту відсутності у абонента обов`язку здійснювати плату за скид стічних вод в міську каналізацію на суму 282 316,37 грн.) та не стосується захисту права цивільного, тобто, задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача.

Заявлені позивачем вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. Встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійснених відповідачем нарахувань, є предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про стягнення плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості і режиму їх скидання; про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення (у випадку припинення надання послуг) тощо.

При цьому, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку господарського судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду. Натомість, оцінка листа-попередження відповідача від 17.06.2020 року та доданого до нього розрахунку, як доказу у справі, та питання правомірності дій відповідача щодо здійснення нарахувань, і як наслідок права у нього на отримання відповідних сум, може бути встановлено у межах відповідного спору про право з використанням належних засобів доказування, а не шляхом задоволення позову у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі №916/1126/19

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Отже, враховуючи наведені положення чинного законодавства та наведені правові позиції Верховного Суду, апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства і провадження підлягає закриттю.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції АТ "Укрпошта" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20 січня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.03.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко