ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м.Дніпро Справа № 904/200/21

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Данилова А.Г., ордер серії АЕ №1061524 від 22.03.2021 р., адвокат;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року (суддя Васильєв О.Ю.) у справі № 904/200/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

до Держави України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Дніпро (відповідач-1)

та Державної казначейської служби України, м. Київ (відповідач-2)

про стягнення 367 147, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року у справі № 904/200/21 відмовлено у відкритті провадження у справі, позовні матеріали повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/200/21 від 19.01.2021 року скасувати, справу направити до господарського суду Дніпропетровської області для відкриття провадження у справі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки предметом спору є стягнення з Державного бюджету помилково зарахованих коштів.

При цьому, апелянт вважає, що оскільки ним не оскаржуються дії виконавчої служби щодо стягнення виконавчого збору, дана справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду, зокрема, у справі № 454/1675/16, в межах якої вирішувалось питання щодо відшкодування юридичній особі шкоди, завданої органом державної влади, і яка була розглянута за правилами господарського судочинства.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 та направлення справи №904/200/21 до Господарського суду Дніпропетровської області для відкриття провадження та відповідно, призначення вказаної справи до розгляду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року у справі № 904/200/21 колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді: Дармін М.О., Іванов О.Г. та призначено до розгляду на 10.03.2021 на 10 год.00 хв.

У зв`язку з відрядженням члена колегії суддів Іванова О.Г., відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 09.03.2021 року було проведено автоматичну зміни складу колегії суддів у судовій справі №904/200/21.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді: Дармін М.О., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року у справі № 904/200/21 колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді: Дармін М.О., Антонік С.Г.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та направити матеріали справи №904/200/21 до Господарського суду Дніпропетровської області для відкриття провадження у справі та, відповідно, призначення вказаної справи до розгляду.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги була належним чином повідомлені ( на електронну адресу).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що 19.12.2017 року на підставі наказів, виданих господарським судом Дніпропетровської області у справах 904/4333/16, 904/5753/16 та 904/5754/16 відділом примусового виконання рішення Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавчі провадження, які 22.12.2017 року були об`єднані в одне зведене виконавче провадження № 55036925.

16.01.2018 року в ході примусового виконання вказаних вище рішень, на підставі платіжної вимоги від 15.01.2018 року було проведено примусове списання коштів у розмірі 3 651 081,96 грн., з рахунку ПрАТ «ДТРЗ»,з яких 293 084,32 грн. - виконавчий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню наказ, виданий у справі № 904/4333/16 та ухвалою від 27.02.2018 року визнано неправомірною та скасовано постанову, винесену 19.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55403243 з примусового виконання наказу у справі № 904/4333/16.

Ухвалою від 01.03.2018 року було визнано неправомірною бездільність державного виконавця щодо невиведення наказу, виданого у справі № 904/4333/16 зі складу зведеного виконавчого провадження № 55036925,а також невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження з примусовуого виконання наказу,а також незняття накладеного на майно та кошти арешту, неповрнення стягнутих з ПрАТ «ДТРЗ» грошових коштів.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню наказ, виданий у справі № 904/5753/16 та визнано неправомірною та скасовано постанову, винесену 19.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55403507 з примусового виконання наказу у справі № 904/5753/16.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню наказ, виданий у справі № 904/5754/16 та визнано неправомірною та скасовано постанову, винесену 19.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55403663 з примусового виконання наказу у справі № 904/5754/16.

Звертаючись до Держави України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державної казначейської служби України із позовом про стягнення 367 147, 60 грн. ( в т.ч.: 293 084, 32 грн. - стягнутий виконавчий збір; 48 095, 14 грн. - інфляційні втрати та 25 968, 14 грн. - 3% річних), позивач - Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" посилався на те, що ці кошти є безпідставно отриманими внаслідок безпідставного стягнення з позивача виконавчого збору під час виконання відповідачем-1 (який є правонаступником ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області) зведеного виконавчого провадження №55036925 та не поверненням цього виконавчого збору позивачу.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства,оскільки предметом розгляду даного позову є повернення виконавчого збору, стягнутого постановою державного виконавця у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

В той же час, частиною 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як встановлено судом першої інстанції, предметом розгляду даного позову є стягнення грошових коштів у сумі 293 084,32 грн. та нарахованих на цю суму інфляційних та 3% річних.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку необхідно виходити з правової природи зазначених коштів, які є сумою виконавчого збору, накладеного постановою державного виконавця у виконавчому провадженні та стягнутого під час здійснення виконавчих дій, про повернення якого звернувся позивач, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду у справі № 454/1675/16, в межах якої вирішувалось питання щодо відшкодування юридичній особі шкоди, завданої діями суб`єкта владних повноважень, і яка була розглянута за правилами господарського судочинства,є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з даної постанови, предметом спору у справі № 454/1675/16 було відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями суб`єкта владних повноважень, яка не була об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а тому за своїм суб`єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, і зазначений спір підвідомчий господарському суду.

В той же час, предметом спору у справі 904/200/21 є стягнення виконавчого збору, стягнутого під час здійснення виконавчого провадження, що свідчить про належність спору до адміністративної юрисдикції.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року про відмову у відкритті провадження у справі № 904/200/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29.03.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020та 04.01.2021, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2021 у справі №904/200/21 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро; Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Дніпро та Державної казначейської служби України, м. Київ .