ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6639/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач),

суддів Березкіної О.В., Дарміа М.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Криворізької міської ради на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року у справі № 904/6639/20

за позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи підприємця Штефана Владислава Олександровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 173 008,64 грн

ВСТАНОВИВ:

Криворізька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича заборгованості з орендної плати за землю у сумі 173 008,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору №140 оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 05.03.2008 за №40) від 29.12.2007 і додаткової угоди від 23.04.2010 про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 №40 та внесення змін до нього, в частині сплати орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

Під час розгляду справи, Відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі № 904/6639/20 до розгляду пов`язаної з нею адміністративної справи №160/7809/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Климович Олени Борисівни до Криворізької міської ради Дніпропетровській області, за участю третьої особи без самостійних вимог Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу №3728 від 24.06.2015.

Відповідач посилається на те, що рішення у адміністративній справі №160/7809/19 матиме преюдиційне значення для розгляду даної справи щодо стягнення заборгованості із орендної плати, оскільки впливає на правомірність нарахування такої заборгованості; обставини по справі № 904/6639/20 можуть бути досліджені лише при розгляді адміністративної справи в рамках положень законодавства про адміністративне судочинство. А це позбавляє можливості господарський суд дійти висновку щодо дійсного розміру заборгованості із орендної плати.

Ухвалою господарського суду клопотання задоволено. Зупинено провадження у справі № 904/6639/20 до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 160/7809/19, яка перебуває на розгляді Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом розгляду справи № 904/6639/20 є стягнення з Фізичної особи-підприємця Штефана В.О. заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року у розмірі 173 008,64 грн. нарахованої з урахуванням та на підставі рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 3728 від 24.06.2015 року. При цьому, обставини, які будуть встановлені судом в адміністративній справі №160/7809/19 мають значення для вирішення цієї справи, оскільки впливають на оцінку доказів, а саме щодо розміру заборгованості, оскільки відповідно до статті 237 ГПК України, при прийнятті рішення суд обмежений предметом та підставами позову та не може вийти за межі позову та надати оцінку чинності рішення, від якого залежить дійсний розмір заборгованості. Водночас, питання дотримання суб`єктом владних повноважень закону при прийнятті спірного рішення № 3728 від 24.06.2015 року, а також законність такого рішення суб`єкта владних повноважень не відноситься до юрисдикції господарського суду. Суд вважає, що результат вирішення спору в рамках справи № 160/7809/19 безпосередньо впливає на результат вирішення даного господарського спору у справі № 904/6639/20.

Не погодившись з ухвалою суду, Криворізька міська рада звернулась до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до господарського суду для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог скаржник зазначає, що:

- суд першої інстанції дійшов хибного висновку стосовно наявності підстав за п.5 ч.1 ст.227 ГПК України для зупинення провадження у справі до вирішення адміністративної справи №160/7809/19, оскільки рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24.06.2015 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу є чинним, протиправним у встановленому порядку не визнавалось, а отже, відповідно до ст..73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов`язковим для виконання всіма розташованими на території міста Кривого Рогу органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово на ній проживають.

- висновок суду першої інстанції стосовно відсутності судового рішення, яким би було надано оцінку рішенню Криворізької міської ради від 24.06.2015 №3728 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" суперечить нормам діючого законодавства України, адже законом і не передбачена необхідність надання судом оцінки актам органів місцевого самоврядування з метою встановлення факту їх правомірності задля можливості їх застосування.

- суд першої інстанції надав перевагу припущенням відповідача, сформованим на його суб`єктивній думці, попри вимоги процесуального законодавства, які передбачають наявність аргументованих та переконливих мотивів для зупинення провадження у справі, як в частині об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду адміністративної справи, так і стосовно того, що зібрані у справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

- під час ухвалення оскаржуваної ухвали поза увагою суду першої інстанції залишилась чітка, однозначна й передбачувана у своєму застосуванні норма національного законодавства - частина друга статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, частина друга статті 265 КАС України у нерозривному зв`язку і приписами статті 144 Конституції України та статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", засвідчує правомірність застосування чинного як на теперішній час, так і станом на 2017 рік, рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015 №3728 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" при здійсненні розрахунку та сплати орендної плати за користування відповідачем спірною земельною ділянкою;

- можливість визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015 №3728 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" з моменту його прийняття не передбачена нормами діючого законодавства України, а отже, означене рішення у будь-якому випадку підлягає застосуванню під час регулювання відповідних орендних правовідносин протягом 2018 року;

- якщо рішенням в адміністративній справі №160/7809/19 будуть встановлені істотні для господарської справи №904/6639/20 обставини, що не були і не могли бути відомі сторонам під час розгляду даної господарської справи, то відповідач не позбавлений можливості звернутися до господарського суду із відповідною заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в порядку ст.ст. 320 -321 ГПК України;

- пов"язаність справ не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у адміністративній справі;

- необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування розгляду справи та перебування у стані правової невизначеності учасників процесу, порушує право позивача на розгляд справи протягом розумного строку та ефективний захист порушеного права, яке встановлено ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О. від 01.03.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження у справі 904/6639/20. Відкрите апеляційне провадження у справі № 904/6639/20. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на наступне:

- з урахуванням скасування Верховним Судом судових рішень у справі №210/5417/15-а, станом на сьогоднішній день відсутнє судове рішення, яке б підтверджувало правомірність і законність оскаржуваного в рамках пов`язаної адміністративної справи №160/7809/19 рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24 червня 2015 року "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу", яке покладено в основу розрахунку заборгованості із орендної плати по даній справі;

- в рамках пов`язаної адміністративної справи №160/7809/19 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року, у справі призначено комплексну (оціночно-земельну та з питань землеустрою) експертизу, яка затверджена оскаржуваним рішенням Криворізької міської ради № 3728 від 24 червня 2015 року та яка покладена в основу розрахунку заборгованості по цій справі, отже, в межах розгляду адміністративної справи будуть встановлені обставини, що впливають на оцінку доказів у даній справі, а саме щодо нарахованого розміру заборгованості. Об"єктивна неможливість розгляду даної справи також пов"язана з тим, що обставини, які є предметом дослідження у межах справи №160/7809/19 не підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства;

- посилання апелянта на ст.265 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставним, оскільки вказана норма не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними; предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним (пункт 84 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №160/1088/19), тому не відповідатиме вимогам частин 1-3 статті 11 Господарського процесуального кодекс) України застосування нормативно-правового акта, який не відповідає принципу верховенства права (є протиправним), прийнятий суб`єктом владних повноважень поза межами його повноважень та всупереч встановленому законом порядку, що вже встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Не зупинення провадження у справі та покладання на Відповідача обов`язку виконати рішення Криворізької міської ради №3728 від 24 червня 2015 року, яке в подальшому може бути скасоване (визнане протиправним і нечинним у судовому порядку) не відповідатиме вимогам статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки таке рішення не відповідатиме вимогам законності (що буде встановлено судовим рішенням у справі №160/7809/19), дотримання якого є однією з обов`язкових умов допустимого втручання у право на мирне володіння майном. Покладення на відповідача обов`язку виконати незаконне рішення Криворізької міської ради становитиме порушення принципу належного урядування, на обов`язковості дотримання якого неодноразово наголошував Європейський Суд з прав людини. Аналогічна правова позиція щодо неможливості застосування до фізичних/юридичних осіб рішень суб`єктів владних повноважень, які були визнані протиправними (скасовані або визнані нечинними) у судовому порядку викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.04.2020 у справі №904/164/19;

- крім того, на спростування доводів Скаржника про можливість відповідача скористатися інститутом перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами (в разі скасування у подальшому рішення Криворізької міської ради №3728 від 24 червня 2015 року) останній зазначає, що не матиме такої можливості, адже скасування такого рішення Криворізької міської ради за №3728 від 24.06.2015 не буде нововиявленою обставиною, а буде лише новим доказом по справі, оскільки обставини щодо незаконності та протиправності рішення Криворізької міської ради №3728 від 24.06.2015 відповідачу відомі й на час розгляду даної справи, про що відповідач наголошує і на даний час, отже, мова може йти лише про наявність доказів, які мають своєчасно подаватись по справі, а не про нововиявлені обставини. З урахуванням тривалості розгляду адміністративних справ, відповідач може втрати можливість вчасної подачі заяви в порядку ст.320 ГПК України, оскільки строк подачі таких заяви є присічним та відновленню не підлягає;

- відповідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, постанова апеляційного суду про скасування ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі не буде перевірена судом вищої (касаційної) інстанції. Отже, у Землекористувача - Відповідача не буде жодної іншої можливості захистити свої порушені права в інший спосіб, ніж зупинення провадження у справі для своєчасного надання доказів по справі, які підтверджують неправомірність та необґрунтованість розрахунку Позивача - Криворізької міської ради щодо заборгованості із орендної плати.

Просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також просив розглянути апеляційну скаргу у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, бо розгляд справи без виклику сторін призведе до неповного та невсебічного розгляду, як це відбулося у подібній справі №904/5896/18.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вважає необхідним відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі відноситься до визначених ч. 2 ст. 271 ГПК України ухвал, апеляційні скарги на які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, з урахуванням обставин даної справи та наявних в ній доказів, а також подання відповідачем обґрунтованого відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів не вбачає необхідності розгляду апеляційної скарги Криворізької міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 у справі № 904/1244/20 в судовому засіданні та вважає доводи відповідача щодо неможливості ухвалення законного та обґрунтованого рішення у справі при розгляді апеляційної скарги в письмовому провадженні надуманими та безпідставними.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О. від 01.03.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження у справі 904/6639/20. Відкрите апеляційне провадження у справі № 904/6639/20. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 29.12.2007р. Криворізькою міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 05.03.2008 за № 40). Відповідно до пунктів 1-5 Договору, орендодавець на підставі рішення міської ради від 28.11.2007 № 2007 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,3962 га, кадастровий номер :04:279:0025, для розміщення тюнінг-центру та автостоянки, яка знаходиться на вул. Електрозаводській біля будинку №28 у Покровському районі м. Кривого Рогу. Договір укладено на два роки.

Дія Договору в подальшому була продовжена додатковою угодою від 23.04.2010р. ( державна реєстрація від 14.05.2010 №96) строком на 3 роки на тих самих умовах.

За п.6 договору ( з урахуванням внесення змін Додатковою угодою) річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю", на підставі витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного Криворізьким міським управлінням земельних ресурсів, на рахунок Управління держказначейства у м. Кривому Розі.

Пунктом 37 договору визначено, що його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно пунктів 18-19 Договору, після припинення дії договору Орендар у 10-денний термін повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення).

Відповідно до пункту 21 Договору, неповернення земельної ділянки в зазначений термін не звільняє Орендаря від орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом Орендна плата цього договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Строк дії договору закінчився, в той же час, відповідачем спірну земельну ділянку позивачу за актом приймання-передачі не повернуто, відповідач продовжує комерційне використання земельної ділянки для розміщення платної відкритої автостоянки. При цьому плата за оренду за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 не здійснювалась, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 173008,64 грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

При цьому, розрахунок заборгованості відповідача за користування земельною ділянкою здійснено позивачем, виходячи з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, затвердженої рішенням Криворізької міської ради № 3728 від 24.06.2015 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, а також рішення Криворізької міської ради від 12.07.2017 №1862 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу у 2018р." Визначено річний розмір орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста.

10.01.2021р. до господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення вирішення пов`язаної з нею адміністративної справи №160/7809/19, яка перебуває на розгляді Дніпропетровського окружного адміністративного суду за позовом фізичної особи-підприємця Климович Олени Борисівни до Криворізької міської ради Дніпропетровської області, за участю третьої особи без самостійних вимог фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області №3728 від 24.06.2015 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 у справі №904/6639/20 задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження; зупинено провадження у справі №904/6639/20 до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи №160/7809/19.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями п.5 ч.1 ст.227 ГПК України та дійшов висновку, що предметом дослідження у цій справи є обов"язок відповідача сплачувати орендну плату після закінчення терміну дії договору та неповернення земельної ділянки позивачу, а також наявність заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати та її розмір, який визначається на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного управлінням Держкомзему у м.Кривий Ріг. В той же час, предметом спору у адміністративній справі №160/7809/19, яка розглядається Дніпропетровський окружним адміністративним судом та в якій призначено експертизу, є вимоги фізичної особи-підприємця до Криворізької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради №3728 від 24.06.2015 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг, з моменту його прийняття.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2018 року у справі № 910/13545/17 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Згідно матеріалів цієї справи предметом розгляду даної справи є стягнення з Фізичної особи-підприємця Штефан Владислава Олександровичана користь Криворізької міської ради заборгованості з орендної плати за землю в сумі 173008,64грн.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд має встановити обов`язок відповідача сплачувати орендну плату після закінчення строку дії договору оренди та не повернення земельної ділянки орендодавцю, а також розмір орендної плати, яка повинна сплачуватися у відповідності до умов договору.

В той же час, згідно копій ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/7809/19, предметом спору у цій справі є вимоги фізичної особи-підприємця Климович О.Б. до Криворізької міської ради, треті особи: ДП Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Дніпромісто" ім..Ю.М. Богомольця, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, ФОП Штефан В.О. про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24 червня 2015 року Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг, оскільки при розробленні технічної документації з нормативної грошової оцінки землі були використані недостовірні дані, які були штучно завищені та покладені в основу розрахунку, що призвело до неправомірного та суттєвого завищення вартості земель міста.

З огляду на вищезазначені обстави, з ухвали суду не вбачається, які саме обставини щодо предмету спору - стягнення орендної плати за договором оренди, свідчать про об`єктивну неможливість розгляду справи № 904/6639/20 та вирішення спору.

Доводи, наведені судом, та підтримані відповідачем стосовно об"єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №160/7809/19, оскільки результат вирішення останньої вплине на оцінку доказів у даній справі, зокрема щодо нарахованого розміру заборгованості, відхиляються колегією суддів, як передчасні.

Так, рішення у справі № 160/7809/19 щодо визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24 червня 2015 року Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг може відбутись і не на користь позивача, відтак посилання відповідача на його незаконність, протиправність і нечинність є декларативними, носять характер припущень.

Відтак, доки судовим рішенням не встановлено інакшого, рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24 червня 2015 року Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг в силу приписів ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов"язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Посилання відповідача на покладення на нього обов"язку виконати незаконне рішення Криворізької міської ради, до визнання такого рішення незаконним в судовому порядку, є безпідставними, не підтвердженим належними та допустимими доказами.

В свою чергу, не можуть також бути прийняті до уваги його посилання на постанови Верховного Суду у справі №160/1088/19 та у справі №904/164/19, як такі, що прийняті за інших фактичних обставин справи.

Зокрема, у наведених постановах викладений правовий висновок щодо застосування норми права, за яким частина друга статті 265 КАС України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним (пункт 84 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

До суб`єкта господарювання не може застосовуватися нормативно-правовий акт, який на момент його застосування визнано судом протиправним, оскільки це суперечитиме вимогам частин 1-3 статті 11 ГПК України, не відповідатиме статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, дотримання якої є однією з обов`язкових умов допустимого втручання у право на мирне володіння майном, а також становитиме порушення принципу належного урядування.

Вимоги про сплату коштів на підставі таких актів не відповідають критерію добросовісності та не підлягають задоволенню, виходячи зі змісту частини третьої статті 13 ЦК України та частини третьої статті 16 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу, що в обох наведених справах відповідачам пред"явлені грошові вимоги, які виникли на підставі нормативно-правового акту, який на момент пред"явлення вимоги вже визнано в судовому порядку протиправним та нечинним, а відтак, задоволення таких вимог є безпідставним.

Отже, правовідносини у даній справі є відмінними від справ, наведених відповідачем.

При цьому у випадку, якщо рішенням у справі № 160/7809/19 будуть встановлені істотні для господарської справи № 904/6639/20 обставини, що не були і не могли бути відомі сторонам під час розгляду даної господарської справи, то сторони не позбавлені можливості звернутися до господарського суду із відповідною заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи відповідача, що такі обставини будуть не нововиявленими, а новими доказами у справі, є безпідставними, оскільки незаконність, протиправність та нечинність нормативно-правового акту встановлюється відповідним рішенням суду, а не твердженнями заявника.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у справах № 910/5425/18, № 910/12694/18, 904/8122/17 неодноразово зазначав, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Крім цього, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Подібний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

При цьому на даний момент у провадженні адміністративних судів знаходяться справи:

- № 210/5417/15-а за позовом фізичної особи-підприємця Ганжа О.В. до Криворізької міської ради, треті особи: 1) Державне підприємство "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Дніпромісто" ім. Ю.М. Білоконя, 2) Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, 3) Управління розвитку підприємництва виконкому Криворізької міської ради, 4) Головне управління Держгеокадастру в особі Криворізького районного відділу, про визнання протиправним та скасування рішення Криворізької міської ради від 24 червня 2015 року № 3728, яка після скасування Верховним Судом знаходиться на новому розгляду у суді першої інстанції;

- № 160/7809/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Климович Олени Борисівни до Криворізької міської ради у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Фізична особа-підприємець Штефан Владислав Олександрович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст Дніпроміст імені Ю.М.Білоконя та Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконним, протиправним, нечинним та скасування рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області за №3728 від 24 червня 2015 року "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" з моменту його прийняття, провадження в якій зупинено через проведення експертизи.

В той час, як ухвалою суду від 21.01.2021 зупинено провадження у даній справі до розгляду справи №160/7809/19, провадження в якій також зупинено (до проведення експертизи).

Таким чином, зупинення провадження у справі № 904/6639/20 до розгляду справи № 160/7809/19 є необґрунтованим, призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, а тому ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За приписами ч.3 ст.271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оскільки господарським судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постанови помилкової ухвали, то апеляційна скарга Криворізької міської ради підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з подальшим направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 280, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року у справі № 904/6639/20 -скасувати.

Справу № 904/6639/20 передати до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Розподіл сум судового збору, в тому числі і за подачу апеляційної скарги, здійснити Господарському суду Дніпропетровської області за результатами розгляду справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна