ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

25.03.2021 Справа № 920/266/21
м. Суми

Господарський суду Сумської області у складі судді Заєць С.В, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс" від 24.03.2021 про забезпечення позову по справі № 920/266/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс"

(40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 13,

)

до відповідачів: 1. Сумської міської ради (40000, м. Суми, пл.. Незалежності, 2,

)

2. Фізичної особи -підприємця Парієнко Дмитра Павловича

(

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про визнання незаконним рішення та про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

УСТАНОВИВ:

19.03.2021 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд:

- Визнати незаконним та скасувати рішення рішенням Сумської міської ради № 6771-МР від 13 травня 2020 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу в оренду земельну ділянку площею 0,1025 га на 5 років за адресою: м. Суми, вул. Білопільський шлях, б. 13/1 під гаражем для зберігання автотранспорту (кадастровий номер :14:003:0073).

- Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 16 червня 2020 року, укладений між Сумською міською радою та фізичною особою - підприємцем Парієнком Дмитром Павловичем (Орендар) про надання в оренду фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 13/1.

Ухвалою суду від 22.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

24.03.2021 позивачем надано до суду Заяву про забезпечення позову від 24.03.2021 (вх. № 1382к від 24.03.2021). Відповідно до якої позивач просить суд Заборонити Фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу виконання та проведення будь яких будівельних робіт по реконструкції недобудованого цокольного нежитлового приміщення під адміністративно-офісну будівлю з приміщеннями для обслуговування транспортних засобів на земельній ділянці, яка розташована по вул. Білопільський шлях, будинок, 13/1 в м. Суми.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що особа, яка подала таку заяву, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, наведеною у пункті першому постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

Проте, заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає зі змісту заяви не вбачається жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов, та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду заявником суду не надано.

Суд зазначає, що саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами неможливість в подальшому виконання рішення суду саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача, тобто наявності у нього наміру ухилитися від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи, викладені позивачем в заяві про забезпечення позову відхиляються судом за необґрунтованістю, оскільки не доводять факту неможливості у майбутньому виконати судове рішення через неправомірні дії відповідача. Подані документи, зокрема копія повідомлення про початок виконання будівельних робіт (вх. № 1104/29.03-09 від 18.12.2020) не свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнертехсервіс» від 24.03.2021 (вх. № 1382к від 24.03.2021) про забезпечення у позову у справі № 920/266/20 - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Суддя С.В. Заєць