ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021м. ДніпроСправа № 904/6094/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІОН ІНВЕСТ" (49000, м. Дніпро, вул. Лешко-Попеля, 13; ідентифікаційний код юридичної особи 41018370)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНЕПРБЕТОН" (52042, с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Чаплинська, 1-А; ідентифікаційний код юридичної особи 40061378)

про стягнення 4 927 грн. 45 коп.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІОН ІНВЕСТ" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№5378/20 від 10.11.2020), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНЕПРБЕТОН" 4 927 грн. 45 коп. - заборгованості за поставлений 06.09.2019 та несплачений товар, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме:

- 2 102 грн. 00 коп. - суму судового збору;

- 6 306 грн. 00 коп. - суму витрат на професійну правничу допомогу.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2020р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 7-ми днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2020 відповідно до заяви (вх. №55145/20 від 23.11.2020) було усунуто недоліки позовної заяви, у тому числі подано позовну заяву про стягнення заборгованості у новій редакції, у якій просить стягнути з відповідача 4 927 грн. 45 коп., що складає 4 264 грн. 50 коп. - заборгованості за поставлений 06.09.2019 за Договором поставки від 30.07.2019 №884 та несплачений товар, 129 грн. 17 коп. - інфляційне збільшення суми боргу, 148 грн. 66 коп. - 3% річних та 385 грн. 12 коп. - пені.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме:

- 2 102 грн. 00 коп. - суму судового збору;

- 6 306 грн. 00 коп. - суму витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається 30.07.2019 між позивачем - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІОН ІНВЕСТ", як постачальником та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНЕПРБЕТОН", як покупцем, було укладено договір поставки №884 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти й оплатити продукцію, надалі по тексту - «Товар», у кількості, якості, асортименті та за цінами, зазначеними у рахунках та видаткових накладних, що надаються постачальником покупцю і є невід`ємною частиною даного Договору з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до пункту 1.2 Договору кількість партії Товару, назва, асортимент, номенклатура, одиниця виміру, ціна узгоджуються сторонами в рахунках та підтверджуються в видаткових накладних, які вважаються Сторонами Специфікаціями в розумінні частини 2 статті 266 Господарського кодексу України, та є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що ціна одиниці (партії) Товару зазначається у рахунках та видаткових накладних, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пункту 5.2. Договору датою поставки (передачі) Товару вважається дата передачі такого Товару покупцю від постачальника за видатковою накладною в пункті поставки (на складі постачальника); зобов`язання постачальника щодо дотримання номенклатури, кількості і якості Товару вважаються виконаними з моменту одержання покупцем Товару і підписання видаткової накладної представниками постачальника і покупця.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що загальна сума договору є накопичувальною та складається з сум всіх видаткових

Право власності на Товар і ризики втрати та/або ушкодження Товару переходять від постачальника до покупця з дати (моменту) поставки Товару (пункт 5.3. Договору).

Згідно з пунктом 5.4. Договору документом, що підтверджує поставку Товару на умовах даного Договору є видаткова накладна.

Даний договір набирає сили з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2019 включно, а в частині невиконаних зобов`язань - до повного та належного їх виконання (пункт 11.1 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було здійснено поставку товару за договором на загальну суму 4 264 грн.50 коп., що підтверджується видатковою накладною від 06.09.2019 №931 та рахунком на оплату від 06.09.2019 №1060 (а.с.32-33).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку; відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи; копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами; обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством; вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Отже, судом встановлено, що надана видаткова накладна та рахунок на оплату на загальну суму 4 264 грн. 50 коп. складені між позивачем та відповідачем та містять всі обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що підтверджують здійснення господарської операції по постачанню позивачем відповідачу товару.

Відповідно до пункту 6.2. Договору покупець за попереднім письмовим погодженням з постачальником має право здійснити оплату Товару на умовах відстрочення платежу шляхом перерахування постачальникові вартості поставленої партії Товару у строк 5 (п`ять) календарних днів з дати поставки партії Товару на підставі виставленого рахунку Постачальником.

Оплата Товару за даним Договором здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, визначений у даному Договорі або окремо вказаний постачальником у відповідному рахунку на оплату. Моментом оплати партії Товару Покупцем вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (пункт. 6.3. Договору).

Таким чином, оплату отриманого за Договором товару відповідач повинен здійснити не пізніше 11.09.2019.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Отже, строк оплати за отриманий товар є таким, що настав.

Заборгованість відповідача за отриманий товар становить 4 264 грн. 50 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості за товар перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.7 Договору передбачено, що у випадку оплати Товару на умовах відстрочення платежу, передбаченого в пункті 6.2. даного Договору, та у випадку порушення покупцем строків оплати партії Товару покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від вартості неоплаченого Товару за кожен день такого прострочення. В даному випадку покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За розрахунком позивача розмір пені становить 385 грн. 12 коп. за загальний період з 09.11.2019 по 12.03.2020.

Проте, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 3 статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано стосовно даних правовідносин закінчується 11.03.2020, і пеня за період з 09.11.2019 по 11.03.2020 після перерахунку становить 389 грн. 80 коп. Проте, суд не може виходити за межі позовних вимог, тому пеня підлягає стягненню за період з 09.11.2019 по 11.03.2020 у сумі 385 грн. 12 коп.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 148 грн. 66 коп. за загальний період з 12.09.2019 по 09.11.2020 та інфляційні нарахування у сумі 129 грн.17 коп. за загальний період з вересня 2019 по вересень 2020.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки річних та інфляційних нарахувань, судом встановлено, що вони є обґрунтованими та арифметично вірними.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 306 грн. 00 коп. суд вважає за необхідне зазначити.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами 1-2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду:

- Договір від 14.02.2020 №14/02/20 про надання правової допомоги, укладений між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліон Інвест", як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Еквіта» в особі керуючого партнера Бочкаря Романа Віталійовича (а.с. 58-60);

- додаток від 04.11.2020 №2 до договору про надання правової допомоги від 14.02.20 №14/02/20 (а.с 61);

- ордер від 10.11.2020 серія АЕ №1042993 на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 55);

- акт від 05.11.2020 №ЛІ-2 про приймання виконаних робіт на суму 6 306 грн.00 коп. (а.с. 62);

- рахунок фактура від 05.11.2020 №ЛІ-2 на суму 1 500 грн. 00 коп. на сплату авансу за договором від 14.02.2020 №14/02/20 (а.с. 63);

- платіжне доручення від 06.11.2020 №85 на суму 1500 грн. 00 коп. (про сплату авансу) (а.с. 64);

- свідоцтво від 02.04.2018 ДП №3665 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 56).

Відповідно до Акту від 05.11.2020 №ЛІ-2 про приймання виконаних робіт (наданих послуг) сторони визначили такий час на відпрацювання (надання) правничої допомоги:

- зустріч, консультація клієнта, укладання угоди, ознайомлення з наданими клієнтом документами, визначення та погодження з клієнтом правової позиції та порядку дій - 1 год.;

- складання (написання) позовної заяви до ТОВ "Днепробетон" - 4 год.;

- формування позовної заяви з додатками та подання її до суду - 1 год.

Вартість зазначених послуг сторони узгодили в розмірі 1 051 грн. за годину.

Як вбачається позивачем заявлено до стягнення вимоги на суму 4 927 грн. 45 коп., позивач просить стягнути 6 306 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Проте, суд вважає, що, виходячи з характеру спірних правовідносин (поставка за однією накладною на суму 4 264 грн. 50 коп.), суми позовних вимог у розмірі 4 927 грн. 45 коп. та суми стягнення у такій же сумі - 4 927 грн. 45 коп., суд вважає, що витрати адвоката на правничу (правову) допомогу мають бути розподілені таким чином, що з відповідача підлягає стягненню 1 500 грн. 00 коп. таких витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 102 грн. 00 коп. та витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 1500 грн. 00 коп. також покладаються на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІОН ІНВЕСТ" (49000, м. Дніпро, вул. Лешко-Попеля, 13; ідентифікаційний код юридичної особи 41018370) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНЕПРБЕТОН" (52042, с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Чаплинська, 1-А; ідентифікаційний код юридичної особи 40061378) про стягнення 4 927 грн. 45 коп. задовольнити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНЕПРБЕТОН" (52042, с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Чаплинська, 1-А; ідентифікаційний код юридичної особи 40061378) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІОН ІНВЕСТ" (49000, м. Дніпро, вул. Лешко-Попеля, 13; ідентифікаційний код юридичної особи 41018370) 4 264 (чотири тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 50 коп. заборгованості, 385 (триста вісімдесят п`ять) грн. 12 коп. - пені, 148 (сто сорок вісім) грн.66 коп. - річних, 129 (сто двадцять дев`ять) грн. 17 коп. - інфляційних нарахувань, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.03.2021

Суддя Т.В. Загинайко