ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 Справа № 917/1850/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Державного підприємства "Славське лісове господарство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка"

про стягнення 139467,19 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Державне підприємство "Славське лісове господарство" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" про стягнення 139467,19 грн. згідно договору № 02 від 02.01.2019р., у тому числі 131712,17 грн. основного боргу за товар, 3174,31 грн. - інфляційних, 4449,00 грн. - 3% річних, 131,71 грн. - 0,1% штрафу; а також 2102,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

Відповідач у відзиві (вхід. № 14349 від 30.12.2020; т.1 а.с.162-166) проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що позивач не повернув йому примірник підписаного договору № 02 від 02.01.2019р., а тому відповідач вважає цей договір неукладеним; товар був поставлений позивачем лише на суму 1001787,31 грн.; інші поставки товару відповідач не підтверджує в зв`язку з відсутністю первісних бухгалтерських документів; за поставлений товар відповідачем було сплачено 1107580,46 грн.

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 192 від 12.01.2021) зазначає, що між сторонами був укладений договір № 02 від 02.01.2019р., предметом якого є поставка товару сировини дров`яної ПВ хвойної на загальну суму 3792000,00 грн.; у період з 02.01.2019 по 14.03.2019 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1239292,63 грн., за який відповідач розрахувався частково, сплативши 1107580,46 грн. Основний борг за вказаний товар становить 131712,17 грн. (т.1 а.с.146-147).

Відповідач надав заперечення (вхід. № 192 від 12.01.2021), в яких зазначив, що товар був поставлений позивачем лише на суму 1001787,31 грн.; інші поставки товару не підтверджені документально (т.1 .а.с.242-245).

Відповідач в клопотанні (вхід. № 904 від 26.01.2021) підтвердив факт поставки товару на суму 1001787,31 грн.; щодо інших поставок товару позивач не направив відповідачу первісних бухгалтерських документів (т.2 а.с.1-2).

Позивач у листі від 25.02.2021 № 74 (вхід. № 2345 від 02.03.2021) зазначив, що в договорі № 02 від 02.01.2019р. не передбачено відпуску товару за довіреностями, оскільки перевезення товару відбулося за участю перевізника ОСОБА_1 , про що вказано у товарно-транспортних накладних (т.2 а.с.11-12).

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (т.1 а.с.127).

Ухвалою господарського суду від 25.11.2020р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків (т.1 а.с.129). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (т.1 а.с.132-139).

Ухвалою суду від 10.12.2020 року відкрито провадження у справі № 917/1850/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (т.1 а.с.141).

Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 16.12.2020р. та наданими заявами по суті справи (т.1 а.с.143, 144).

Господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В зв`язку з необхідністю подання сторонами доказів та пояснень щодо спірних правовідносин, для забезпечення процесуальних прав сторін та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, прийняття рішення судом відклалося на строк, необхідний сторонам для дачі пояснень по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством "Славське лісове господарство" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" (відповідачем) укладено договір № 02 від 02.01.2019р. (далі Договір № 02); (т.1 а.с.60).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 02 позивач, як продавець, зобов`язався передати належний йому товар у власність покупцеві (відповідачу), а відповідач зобов`язався прийняти товар (сировину дров`яну ПВ хвойну) на умовах франко-склад продавця та сплатити за нього.

Згідно з п. 2.1 Договору № 02 найменування товару - сировина дров`яна ПВ хвойна діаметром 15-40 см, довжиною 6,0-6,50м, одиниця виміру кількості товару: м3, загальна кількість товару: 4000 м3, товар повинен відповідати діючим стандартам.

Згідно з п. 3.1 Договору № 02 ціна за товар становить 948,00 грн. з ПДВ; загальна вартість товару становить 3792000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 4.1. Договору № 02 товар відпускається зі складу продавця (позивача) окремими партіями,

Згідно з п. 5.1. Договору № 02 оплата товару покупцем (відповідачем) здійснюється шляхом попередньої оплати або по факту отримання продукції.

Відповідно до п. 8.1 Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання.

Позивач у позові посилається на те, що на підставі договору № 02 від 02.01.2019р. поставив відповідачу товар на загальну суму 1239292,63 грн., що на думку позивача підтверджено товарно-транспортними накладними при перевезенні деревини автомобільним транспортом.

Позивач у позові зазначає, що відповідач за отриманий товар сплатив 1 107 580,46 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 2179 від 13.02.2019р. (враховано частину суми 32 580,46 грн.), № 2176 від 13.02.2019р. на суму 100 000,00 грн., № 2178 від 13.02.2019р. на суму 100 000,00 грн., № 2177 від 13.02.2019р. на суму 100 000,00 грн., № 2198 від 14.02.2019р. на суму 200 000,00 грн., № 2241 від 19.02.2019р. на суму 150 000,00 грн., № 2295 від 12.03.2019р. на суму 150 000,00 грн. № 2341 від 19.03.2019р.на суму 100 000,00 грн., № 2366 від 27.03.2019р. на суму 50 000,00 грн. № 2368 від 29.03.2019р. на суму 75 000,00 грн., № 2397 від 08.04.2019р. на суму 50 000,00 грн. (т.1 а.с. 105-110).

Відповідач у відзиві також вказав, що за поставлений у 2019 році товар він сплатив 1107580,46 грн. за вказаними платіжними дорученнями, проте не визнав суму боргу.

Посилаючись на те, що заборгованість у сумі 131 712,17 грн. відповідачем не сплачена, позивач звернувся з даним позовом до суду. При цьому у позові позивач зазначив, що борг виник за договором № 02 від 02.01.2019р.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

В ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі ГК України) вказано, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. 2 ст. 181 ГК України).

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (ч. 3 ст. 181 ГК України).

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч. 4 ст. 181 ГК України).

Відповідач у відзиві вказує, що він вручив позивачу оферту на укладання договору на придбання товару (сировини дров`яної ПВ хвойної) шляхом вручення проекту договору, підписаного № 02 від 02.01.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" (т.1 а.с.162-166, 167).

Наданий позивачем до матеріалів справи договір № 02 від 02.01.2019р. підписаний директором Державного підприємства "Славське лісове господарство" Кокоць С. Ю та директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" - Яровенко О. С. (т.1 а.с.60). Повноваження цих осіб підтверджені даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.119-121, 140).

Отже, згідно з положеннями ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України договір № 02 від 02.01.2019р. є укладеним між сторонами.

Посилання відповідача на те, що йому позивач не повернув другий примірник договору, не є підставою для визнання договору неукладеним з огляду на його підписання.

Відповідач не позбавлений права звернутися до позивача з вимогою про повернення його примірника договору відповідно до ч. 3 ст. 181 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно з ч.1 ст. 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В статті 664 ЦК України вказано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

В п. 4.1 Договору № 02 вказано, що товар буде відпущений зі складу продавця окремими партіями. Згідно з п. 5.1. Договору № 02 відпуск проводиться при умові попередньої оплати покупцем за партію товару, можлива оплата по факту отримання продукції.

Позивач у позові посилається на те, що на підставі договору № 02 від 02.01.2019р. поставив відповідачу товар на загальну суму 1239292,63 грн. за товарно-транспортними накладними. В підтвердження факту поставки позивач надав 37 товарно-транспортних накладних при перевезенні деревини автомобільним транспортом за період 02.01.2019 14.03.2019.

Відповідач у відзиві визнав факт поставки йому товару позивачем на загальну суму 1001787,31 грн. за наступними 30 товарно-транспортними накладними при перевезенні деревини автомобільним транспортом:

ттн-ліс ЛВБ 091581 від 02.01.2019 на суму 33 333,96 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091580 від 02.01.2019 на суму 33 197,84 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091582 від 03.01.2019 на суму 33 203,79 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091583 від 04.01.2019 на суму 33 251,11 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091585 від 09.01.2019 на суму 35 188,44 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091586 від 10.01.2019 на суму 34 724,10 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091588 від 16.01.2019 на суму 33 342,88 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091591 від 18.01.2019 на суму 34 422,36 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091599 від 23.01.2019 на суму 33 265,88 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091603 від 24.01.2019 на суму 33 878,21 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091606 від 25.01.2019 на суму 33 946,18 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091607 від 28.01.2019 на суму 33 402,03 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091610 від 29.01.2019 на суму 33 541,01 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091614 від 30.01.2019 на суму 33 742,07 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091617 від 31.01.2019 на суму 33 742,17 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091626 від 05.02.2019 на суму 34 236,06 грн.;

ттн-ліс ЛВБ 091630 від 06.02.2019 на суму 34 218,34 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091638 від 11.02.2019 на суму 34 629,48 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091648 від 16.02.2019 на суму 34 626,46 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091651 від 19.02.2019 на суму 34 558,49 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091661 від 22.02.2019 на суму 34 558,49 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091666 від 25.02.2019 на суму 34 250,86 грн;

ттн-ліс ЛВВ 580520 від 26.02.2019 на суму 33 966,94 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091672 від 27.02.2019 на суму 33 480,52 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091679 від 04.03.2019 на суму 34 286,32 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091683 від 05.03.2019 на суму 34 339,60 грн;

ттт-ліс ЛВБ 091692 від 09.03.2019 на суму 33 114,20 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091696 від 11.03.2019 на суму 34 422,44 грн;

ттн-ліс ЛВБ 091698 від 13.03.2019 на суму 34 286,32 грн;

ттн-ліс JIBБ 580554 від 14.03.2019 на суму 16 630,76 грн.

(т.1 а.с.62-65, 67, 69, 70, 72, 74-80, 82, 83, 85, 86-97).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В порушення вказаних вимог надані позивачем товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом від 21.01.2019 на суму 33674,66 грн (т.1 а.с.73) та від 04.02.2019 з нечитаємою сумою (т.1 а.с. 81) не підписані особою, яка б мала прийняти вказаний товар. Ці накладні також не визнані відповідачем.

Отже, вказані накладні не можуть бути належним доказом передачі товару відповідачу.

В ст. 92 ЦК України вказано, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником відповідача (особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності) є Яровенко О. С. (т.1 а.с.140).

Посилання позивача у листі від 25.02.2021 № 74 (т.2 а.с.11-12) на те, що договором не передбачено видачу довіреностей на отримання товару, не скасовує необхідність підтвердження належними доказами факту надання повноважень особі, яка не є керівником відповідача, на отримання товару відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ч.3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Згідно ч.2 ст. 244 ЦК України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.

Згідно ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Позивач не надав суду довіреностей або інших документів, які б підтверджували, що керівник відповідача уповноважував інших осіб вчиняти дії від імені відповідача щодо приймання товару від позивача.

Позивач посилається на правову позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 29.04.2015р. № 3-77гс15 у справі № 903/679/14, відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Проте, Верховний Суд у вказані постанові зазначив про необхідність наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У даній справі позивач не надав належних документів, які б підтверджували передачу товару саме відповідачу на заявлену у позові суму боргу, оскільки частина з невизнаних відповідачем документів не підписана, щодо інших - не подано доказів наявності повноважень отримувати товар від імені позивача (т.1 а.с. 61, 66, 68, 71 , 73, 81, 84). Вказані накладні також є нечитаємі щодо їх номеру дати, виду товару, вартості товару, прізвищ осіб відповідальних за проведення операцій.

Позивач у листі від 25.02.2021 № 74 зазначив, перевезення товару відбулося за участю перевізника ОСОБА_1 (т.2 а.с.11-12). Проте, жодних документальних доказів в підтвердження вказаного позивач суду не надав, як і не надав доказів, що вказаний перевізник був уповноважений відповідачем вчиняти юридично значимі дії від імені відповідача.

Судом викладалося прийняття рішення для надання позивачу можливості подати належні докази в підтвердження позовних вимог, проте позивач доказів не надав.

Відповідно до ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В статті 73 ГПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч.3, ч.4 ст. 74 ГПК).

Позивачем не доведено належними доказами передання товару відповідачу на суму 131712,17 грн за накладними (т.1 а.с. 61, 66, 68, 71 , 73, 81, 84), які відповідачем не визнані.

Згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідач у позові повідомив про те, що ним схвалено поставки товару на загальну суму 1001787,31 грн. за вказаними вище 30 товарно-транспортними накладними.

Доказів наступного погодження (схвалення) дій щодо поставки товару на оспорювану суму 131712,17 грн. за накладними (т.1 а.с. 61, 66, 68, 71 , 73, 81, 84) керівником відповідача або іншими повноважними особами відповідача суду не надано.

Разом з тим, сторони визнали, що відповідачем проведено оплату в розмірі 1107580,46 грн., тобто більше ніж підтверджено позивачем документально вартості поставленого товару.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача боргу на суму 131712,17 грн. є недоведеною, оскільки позивачем не доведено належними доказами факту передачі товару на вказану сумувідповідачу або уповноваженій відповідачем особі, і, як наслідок, не доведено виникнення у відповідача зобов`язання оплатити вказаний товар.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення основного боргу не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд відхиляє позовні вимоги про стягнення інфляційних, 3% річних та штрафу, нарахованих на основний борг, оскільки вони є взаємопов`язаними з позовними вимогами про стягнення основного боргу, у задоволенні яких судом відмовлено.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 23.06.2020р. № 1470 (т.1 а.с.134).

Ці судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача та не підлягають відшкодуванню, оскільки у позові судом відмовлено.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 19.03.2021р.

Суддя Т. М. Безрук