ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р.Справа № 916/275/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/275/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КООП Девелопмент (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, офіс 221) до Товариства з обмеженою відповідальністю Теско-Сервіс (65033, м. Одеса, вул. Желябова, 1) про стягнення 24385,99грн., із яких 15747грн. основного боргу, 613,74грн. інфляційних втрат, 1388,47грн. пені, 25% річних в сумі 2700,03грн., 25% штрафу в сумі 3936,75грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач у позовній заяві зазначив, що 29.12.2018р. між ТОВ КООП Девелопмент та ТОВ Теско-Сервіс був укладений договір №119 про відшкодування вартості комунальних і експлуатаційних послуг та витрат, за яким відповідач, є користувачем нежитлового приміщення №23, групи приміщень №46, площею 24.7 кв. м., що розташовані за адресою: м.Київ. вул. Хрещатик, 7/11, зобов`язався відшкодовувати позивачу щомісячно вартість: усіх комунальних послуг (водо-, енерго-, теплопостачання, телефонний зв`язок тощо), які споживаються Стороною-1; експлуатаційних послуг та витрат, що включають в себе усі витрати на утримання площ загального користування, коридорів, витрати пов`язані з користуванням земельною ділянкою, охороною, вивозом сміття, а також компенсація витратних матеріалів. Позивач також зазначає, що відповідно до умов вищевказаного договору виставив відповідачу рахунки на відшкодування вартості комунальних і експлуатаційних послуг та витрат, що прийняті за відповідними актами надання послуг. Позивач вказує, що зазначені витрати за березень липень 2020р. відповідачем на загальну суму 15747грн. відшкодовані не були. Також на заборгованість позивачем нараховано до стягнення з відповідача 613,74грн. інфляційних втрат, 1388,47грн. пені, 25% річних в сумі 2700,03грн., 25% штрафу в сумі 3936,75грн.

Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвала суду від 08.02.2021р. судом була надіслана за адресою державної реєстрації відповідача: 65033, м. Одеса, вул. Желябова,1, яка зазначена у Витязі з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.03.2021р., однак, не вручена йому поштою з підстав його відсутності за вказаною адресою.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/275/21 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 08.02.2021р. відкрито провадження у справі №916/275/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

29.12.2018р. між ТОВ КООП Девелопмент (сторона-2) та ТОВ Теско-Сервіс (сторона-1) було укладено договір №119 про відшкодування вартості комунальних і експлуатаційних послуг та витрат, згідно з умовами якого сторона-1 зобов`язується щомісячно відшкодовувати стороні- 2 вартість спожитих комунальних послуг та вартість експлуатаційних витрат. Сторона-1 є користувачем нежитлового приміщення №23, групи приміщень №46, площею 24,7кв.м., що розташовані на антресольному поверсі нежилого будинку (літера А) за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд.7/11 (п.п.1.1., 1.2. договору).

За умовами п.п.2.1., 2.2. договору №119 від 29.12.2018р., сторона-1 щомісячно відшкодовує вартість: усіх комунальних послуг (водо-, енерго-, теплопостачання, телефонний зв`язок тощо), які споживаються стороною-1; експлуатаційних послуг та витрат, що включають в себе усі витрати на утримання площ загального користування, коридорів, витрати пов`язані з користуванням земельною ділянкою, охороною, вивозом сміття, а також компенсація витратних матеріалів. Розрахунок вартості комунальних послуг проводиться наступним чином: за послуги водопостачання, водовідведення - на підставі даних приладів обліку; за послуги електропостачання - на підставі даних приладів, витрат, пов`язаних з експлуатацією електроустановок, а також втрат електричної енергії, пов`язаних з її передачею в мережі; за інші послуги - за тарифами постачальників послуг, пропорційно займаній площі та/або кількості спожитих послуг. Розрахунок відшкодування вартості експлуатаційних послуг та витрат здійснюється згідно витрат сторони-2, пропорційно займаній площі стороною-1. Сторона-1 відшкодовує вартість експлуатаційних послуг та витрат на підставі рахунку, наданого стороною-2. Сторона-1 здійснює відшкодування вартості комунальних послуг та експлуатаційних послуг та витрат до 10-го числа кожного поточного місяця за попередній на підставі рахунку, сформованого стороною-2.

Сторона-1 зобов`язується завчасно отримувати від сторони-2 рахунки на сплату платежів, передбачених даним договором. Сторона-2 зобов`язується вчасно виставляти рахунки, передбачені даним договором (3.1.3., 3.2.1. договору №119 від 29.12.2018р.).

Згідно п.п.5.2., 5.3., 5.4. договору №119 від 29.12.2018р., у випадку несвоєчасної сплати платежів відповідно до умов цього договору сторона-1 сплачує на користь сторона-2 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення. У випадку прострочення виконання обов`язків по сплаті платежів, передбачених цим договором більше ніж на 15 календарних днів, у порядку ст.625 ЦК України, сторона-1 зобов`язана сплатити стороні-2 25% річних від простроченої суми. У випадку прострочення виконання обов`язків по оплаті платежів, встановлених договором, більш ніж на 20 календарних днів, сторона-1 сплачує стороні-2 штраф у розмірі 25 % від розміру загальної суми заборгованості.

Цей договір набирає чинності з 01.01.2019р. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та діє до 30.06.2019р. Штрафні санкції за цим договором нараховуються та сплачуються протягом всього строку позовної давності (п.п.8.1., 8.2., 8.5. договору №119 від 29.12.2018р.).

За укладеними між сторонами договору №119 від 29.12.2018р. додатковими угодами №01 від 13.06.2019р., №02 від 15.11.2019р., №03 від 14.02.2020р., №04 від 25.02.2020р. було продовжено строк дії договору остаточно до 31.10.2020р.

Факт отримання відповідачем послуг за договором №119 від 29.12.2018р. підтверджується наявними у справі підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами надання послуг №305 від 31.03.2020р. на суму 6366грн., №395 від 30.04.2020р. на суму 2716грн., №491 від 31.05.2020р. на суму 1858грн., №593 від 30.06.2020р. на суму 2015грн., №681 від 31.07.2020р. на суму 2579грн., №761 від 31.08.2020р. на суму 213грн.

Позивачем було виписано наступні рахунки №280 від 30.03.2020р. на суму 6366грн., №359 від 30.04.2020р. на суму 2716грн., №444 від 30.05.2020р. на суму 1858грн., №528 від 30.06.2020р. на суму 2015грн., №604 від 25.07.2020р. на суму 2579грн., №683 від 25.08.2020р. на суму 213грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України).

За положеннями ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, наявні у справі докази свідчать про те, що за укладеним між сторонами спору договором №119 від 29.12.2018р. відповідач, що отримував в період з березня по серпень 2020р. комунальні послуги на об`єкт (нежитлового приміщення №23, групи приміщень №46, площею 24,7кв.м., що розташовані на антресольному поверсі нежилого будинку (літера А) за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд.7/11), яким користується, мав їх оплатити, але цього не зробив. При цьому суд враховує, що за положеннями п.3.1.3. договору №119 від 29.12.2018р. відповідач зобов`язується завчасно отримувати від сторони-2 рахунки на сплату платежів, передбачених даним договором. Між тим, сторонами було підписано та скріплено печатками акти надання послуг №305 від 31.03.2020р., №395 від 30.04.2020р., №491 від 31.05.2020р., №593 від 30.06.2020р., №681 від 31.07.2020р., №761 від 31.08.2020р. за період з березня по серпень 2020р.

Отже, за відсутності у справі доказів оплати відповідачем наявної заборгованості за комунальні послуги та експлуатаційні витрати в сумі 15747грн. за період з березня по серпень 2020р., підлягає задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 15747грн.

Крім того, позивач через несвоєчасне проведення відповідачем розрахунків за договором №119 від 29.12.2018р. нарахував до стягнення з відповідача 1388,47грн. пені за період з 11.04.2020р. по 01.02.2021р., 25% штрафу в сумі 3936,75грн.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, суд встановив, його помилковість, яка полягає у наступному. Так, позивач, обраховуючи пеню від суми заборгованості 2015грн. (рахунок №528 від 30.06.2020р.), помилково дійшов висновку про те, що сума доданків 114,95грн. та 21,20грн. із пені, обрахованої по заборгованості за рахунком №528 від 30.06.2020р., складатиме 166,15грн., тоді як фактично сума зазначених доданків складає 136,15грн. Тобто, мала місце арифметична помилка, яка призвела до штучного збільшення загальної суми доданків пені, обрахованої по всіх рахунках. Таким чином, з врахуванням вказаної помилки, сума пені за період з 11.04.2020р. по 01.02.2021р. складає 1358,47грн. Отже, підлягає судом частковому задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1358,47грн. за період з 11.04.2020р. по 01.02.2021р.

Так, перевіривши нарахування позивачем 25% штрафу, суд встановив його вірність, внаслідок чого підлягає судом задоволенню в повній мірі позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 3936,75грн. штрафу.

Також, внаслідок порушення строків сплати заборгованості позивач нарахував до стягнення з відповідача 613,74грн. інфляційних втрат загалом за період з квітня 2020р. по січень 2021р., 25% річних в сумі 2700,03грн. загалом за період з 11.04.2020р. по 01.02.2021р.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем у позові розрахунок 25 процентів річних, суд встановив, що його зроблено вірно, внаслідок чого позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача 2700,03грн. 25% річних загалом за період з 11.04.2020р. по 01.02.2021р. підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

При підрахунку втрат від інфляції позивач не врахував, що показник інфляції у січні 2021 року складав 101,3, а не 100,2, як зазначив позивач. Така помилка вплинула на проведений позивачем розрахунок інфляційних. Але, як встановлено судом, при застосуванні показника інфляції за січень 2021року - 101,3 сума інфляційних втрат складає 793,36грн. (за період з квітня 2020р. по січень 2021р.). Отже, з підстав того, що позивачем заявлено до стягнення значно меншу суму 613,74грн., ніж розрахована судом, задоволенню судом у повному обсязі підлягає позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 613,74грн. інфляційних втрат загалом за період з квітня 2020р. по січень 2021р.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2270грн., які судом підлягають відшкодуванню платнику за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, а саме в сумі 2267,21грн.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю КООП Девелопмент (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, офіс 221) до Товариства з обмеженою відповідальністю Теско-Сервіс (65033, м. Одеса, вул. Желябова, 1) про стягнення 24385,99грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Теско-Сервіс (65033, м. Одеса, вул. Желябова, 1, код ЄДРПОУ ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КООП Девелопмент (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, офіс 221, код ЄДРПОУ ) 15747 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок сім) грн. основного боргу, 613 (шістсот тринадцять) грн. 74коп. інфляційних втрат, 1358 (одну тисячу триста п`ятдесят вісім) грн. 47коп. пені, 2700 (дві тисячі сімсот) грн. 03 коп. 25 % річних, 3936 (три тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн. 75коп. 25% штрафу, 2267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 21коп. судового збору.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю КООП Девелопмент (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, офіс 221) у задоволенні решти частини позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 березня 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук