ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" березня 2021 р. Cправа № 902/1205/20

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

у відсутності учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" (проспект Юності,14-А, офіс 204, м. Вінниця, 21021)

до: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя,13, м. Вінниця, 21000)

про стягнення 153479,72 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" подано позов до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 153479,72 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №20092016/1 від 04.10.2016 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" заявлено до стягнення з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 153479,72 грн заборгованості, з яких: 125976,4 грн - основного боргу; 459,9 грн - 0,001% річних, 23628,32 грн - пені та 3275,38 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 29.12.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/1205/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.01.2021.

В межах встановленого судом строку відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" просить застосувати строки позовної давності при розгляді позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" у даній справі.

25.01.2021 через канцелярію суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із погашенням відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у справі.

За результатами проведеного судового засідання 26.01.2021 за участю представника відповідача суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 16.02.2021, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію судового процесу та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.02.2021, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі. При цьому протокольною ухвалою від 16.02.2021 в межах розгляду по суті оголошено перерву до 16.03.2021.

На визначену дату та час у судове засідання представники сторін не з`явилися.

Представник відповідача про призначене судове засідання у справі на 16.03.2021 повідомлений під розписку від 16.02.2021, яка міститься у матеріалах справи; позивач повідомлений ухвалою суду від 16.02.2021, яку направлено на адресу електронної пошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік". При цьому в силу приписів ч.ч. 6,7 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Крім того, обізнаність позивача про призначення слухання справи на 16.03.2021 підтверджується змістом клопотання останнього про розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" (вх. канцелярії суду №01-34/2425/21 від 15.03.2021).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

04.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" (Постачальник, позивач) та Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Покупець, відповідач) укладено Договір поставки №20092016/1 від 04.10.2016 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар.

Найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару, загальна вартість Договору, строк поставки, умови та місце поставки товару вказується в Специфікації до цього Договору (пункти 1.2, 5.1. Договору).

Відповідно до Специфікації №20092016/1 (Додаток №1 та невід`ємна частина Договору) сторони погодили поставку Товару на загальну суму 835179,60 грн з ПДВ, визначивши строк оплати протягом 14 календарних днів з дати постачання.

Згідно з п. 7.5. Договору разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки/заміни Товару у строки згідно умов даного договору, останній на вимогу Покупця сплачує пеню у розмірі 1% (один відсоток) від вартості Товару непоставленого/недопоставленого/ який підлягає заміні за кожен день прострочення, а за прострочення понад десять календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від вартості непоставленого або недопоставленого Товару.

Окрім того, за змістом п.7.6. Договору сторони дійшли згоди, що за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за цим Договором Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику на його вимогу суму боргу з урахуванням 0,001 (одна тисячна відсотка) процента річних від простроченої суми (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та скріплення його печатками Сторін і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань (п. 10.1. Договору).

За період з 27 жовтня 2016 року по 30 грудня 2016 року на виконання умов Договору позивачем здійснено поставку Товару відповідачу на загальну суму 823976,4 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними: №142 від 27.10.2016; №152 від 21.11.2016; №161 від 06.12.2016; №194 від 26.12.2016; №204 від 30.12.2016; №205 від 30.12.2016; №206 від 30.12.2016.

Разом з тим відповідач за отриманий Товар розрахувався частково в сумі 698 000 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача.

Несплата решти вартості Товару на суму 125976,4 грн слугувала підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" із даним позовом до суду, при цьому позивачем нараховано та заявлено до стягнення 459,9 грн - 0,001% річних, 23628,32 грн - пені та 3275,38 грн - інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №20092016/1 від 04.10.2016.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем на дату звернення із позовом до суду в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем Товару на суму 125976,4 грн.

Дослідивши зміст заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. №01-34/687/21 від 25.01.2021) з доданими документами, суд приймає її до розгляду та розцінює як заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з частковою сплатою заборгованості, що є предметом даного спору.

Так, після відкриття провадження у даній справі відповідачем здійснено оплату основного боргу повністю в сумі 125976,4 грн, що підтверджується платіжним дорученням №17490 від 30.12.2020 на відповідну суму (доданим до відзиву на позовну заяву) та банківською випискою по рахунку позивача від 30.12.2020.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування та є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

У п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною) роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Отже, в частині стягнення основного боргу в сумі 125976,4 грн провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином подальшому розгляду судом підлягають вимоги щодо стягнення 459,9 грн - 0,001% річних, 23628,32 грн - пені та 3275,38 грн - інфляційних втрат.

Так, матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем зобов`язання за Договором щодо оплати за отриманий Товар.

Разом з тим у відзиві на позовну заяву відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України (ЦК України) позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Окремо слід зазначити, що законом не встановлено вимог щодо форми заяви про сплив позовної давності. Заяву про її застосування може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання , письмового чи усного (позиція Верховного суду, викладена у постанові від 09.04.2019 у справі №912/1104/18 та підтримана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.09.2019 у справі №904/4342/18).

Позовна давність застосовується судом у разі наявності порушеного права позивача.

Судом встановлено факт наявності порушеного права позивача внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання за Договором щодо оплати за отриманий Товар у погоджений строк (протягом 14 календарних днів з дати постачання, як визначено у Специфікації).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.6. Договору сторони узгодили, що за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за цим Договором Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику на його вимогу суму боргу з урахуванням 0,001 (одна тисячна відсотка) процента річних від простроченої суми (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для спірних відносин в частині стягнення інфляційних втрат та відсотків річних застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з частиною першою статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частин першої статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Враховуючи, що остання поставка в межах даного спору здійснювалася 30.12.2016 (відповідно до видаткових накладних №№204, 205, 206), вартість Товару мала сплачуватися протягом 14 календарних днів з дати постачання, як визначено у Специфікації, то початком перебігу позовної давності за заявленими вимогами є 14.01.2017.

За умовами Договору сторони не передбачили збільшення позовної давності.

Відтак, трирічний строк позовної давності щодо стягнення інфляційних втрат та відсотків річних сплинув 14.01.2020, при цьому Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік заявлено позов лише у грудні 2020 року.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

За умовами п. 7.5. Договору сторони дійшли згоди, що у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки/заміни Товару у строки згідно умов даного договору, останній на вимогу Покупця сплачує пеню у розмірі 1% (один відсоток) від вартості Товару непоставленого/недопоставленого/ який підлягає заміні за кожен день прострочення.

Разом з тим частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (ГК України) передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною першою і пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи вищевикладене, річний строк позовної давності за вимогою про стягнення пені сплинув 14.01.2018.

За приписами ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Так, з матеріалів справи слідує, що відповідач здійснював періодичне погашення основного боргу.

Разом з тим суд враховує, що постанові об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, щодо неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Згідно із ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 459,9 грн - 0,001% річних; 23628,32 грн - пені та 3275,38 грн - інфляційних втрат, внаслідок застосування наслідків спливу позовної давності за заявою позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд враховує, що витрати на судовий збір в частині закриття провадження у справі щодо стягнення суми основного боргу (в сумі 1889,64 грн) підлягають відшкодуванню з відповідача за правилами ст.129 ГПК України, в решті такі витрати (в сумі 412,56 грн) залишаються за позивачем у зв`язку з відмовою у задоволенні позову щодо стягнення інфляційних втрат, відсотків річних та пені.

Окрім того, відповідно до висновків, які викладені в постанові КГС ВС від 21.06.2019 у справі № 910/10126/18 поштові витрати, понесені стороною при направленні іншим учасникам справи кореспонденції, відносяться до судових витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Матеріалами справи, зокрема, поштовою накладною №233 від 25.11.2020 підтверджується понесення позивачем витрат на пересилання відповідачу копії позовної заяви з додатками на суму 50,60 грн. При цьому відповідно до поштової накладної №780 від 28.01.2021 підтверджується понесення позивачем витрат на пересилання відповідачу копії заяви про зменшення розміру позовних вимог внаслідок сплати основного боргу на суму 43,60 грн.

З огляду на викладене, вищевказані документально підтверджені судові витрати позивача на загальну суму 94,2 грн підлягають стягненню з відповідача у розмірі 77,31 грн в порядку ст. 129 ГПК України у відповідному пропорційному співвідношенні (в частині закриття провадження за вимогою щодо стягнення основного боргу), та в частині відмови у задоволенні позову в сумі 16,89 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Закрити провадження у справі № 902/1205/20 в частині стягнення з відповідача 125 976,4 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. В решті позову щодо стягнення 459,9 грн - 0,001% річних; 23628,32 грн - пені та 3275,38 грн - інфляційних втрат відмовити.

3. Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя,13, м. Вінниця, 21000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" (проспект Юності,14-А, офіс 204, м. Вінниця, 21021; ) 1889,64 грн - витрат на сплату судового збору та 77,31 грн - судових витрат на поштове пересилання кореспонденції.

4. Витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаметрік" на сплату судового збору в сумі 412,56 грн та витрати на поштове пересилання кореспонденції в сумі 16,89 грн залишити за останнім.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти: ; .

Повне рішення складено 25 березня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу - проспект Юності,14-А, офіс 204, м. Вінниця, 21021; ;

4,5 - відповідачу - вул. 600-річчя,13, м. Вінниця, 21000; .