ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 року м.Дніпро Справа № 904/160/19 (208/7713/16)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Коваль Л.А.

секретар судового засідання Уперєва Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Кам`янської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі № 904/160/19 (208/7713/16)

за позовом ОСОБА_1 , м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради, м. Кам`янське Дніпропетровська область

відповідача-2: Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради, м. Кам`янське Дніпропетровська область

відповідача-3: Кам`янської міської ради, м. Кам`янське Дніпропетровська область

про відшкодування матеріальної і моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

29.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради "Міськводоканал"(відповідач-1) про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 513 209,60 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про спричинення йому матеріальної та моральної шкоди в результаті ДТП, яке сталось 21.09.2016 року, внаслідок наїзду автомобіля позивача на кришку оглядового колодязю, розташованого по АДРЕСА_1 .

Ухвалою господарського суду від 20.03.2020р. вказаний позов прийнято до розгляду в межах справи №904/160/19 про банкрутство Комунального підприємства "Кам`янський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" (51931, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Широка, буд.16, ), відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 року у справі № 904/160/19(208/7713/16) позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача-1: Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради, м. Кам`янське Дніпропетровська область, відповідача-2: Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради, м. Кам`янське Дніпропетровська область, відповідача - 3: Кам`янської міської ради, м. Кам`янське Дніпропетровська область, задоволено частково.

Стягнуто з відповідача-3 Кам`янської міської ради на користь позивача суму грошових коштів в розмірі 456 744,45 грн. матеріальної шкоди, 30 000,00 грн. моральної шкоди, 4 735,12 грн. судового збору.

Стягнуто з відповідача-3 Кам`янської міської ради судовий збір в дохід держави в сумі 2 566,04 грн.

В решті позовних вимог судом відмовлено.

Рішення господарського суду обґрунтовано тим, що згідно ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» та п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, Кам`янська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що управляє функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, є відповідальною за своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення, зокрема - по проспекту Шевченка у м. Кам`янське.

Неналежне виконання органом місцевого самоврядування своїх зобов`язань щодо своєчасного виявлення та усунення перешкод дорожнього руху, призвело до аварійної ситуації, внаслідок якої було заподіяно технічні пошкодження автомобілю Ауді А4 держаний номер НОМЕР_1 та безпосередньо водію автомобіля ОСОБА_1 , яким в результаті ДТП, що відбулось 21.09.2016р., отримано тілесні ушкодження, про що зазначено в постанові Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.11.2016 по справі №207/3178/16-п, тому згідно ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, матеріальні збитки, завдані позивачу, підлягають відшкодуванню відповідачем-3

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 30000,00 грн. суд зазначив, що участь у ДТП, пошкодження власного майна, безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб, належний позивачу, було пошкоджено без можливості відновлення, про що зазначено у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ. Пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до втрат немайнового характеру та душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд визнав правомірними та обґрунтованими.

2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Кам`янська міська рада звернулась до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 року у справі № 904/160/19 (208/7713/16) про залучення Кам`янської міської ради до участі у справі в якості співвідповідача;

- скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 року у справі № 904/160/19 (208/7713/16) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення господарським судом норм процесуального права, вказує про неповне з`ясування обставин справи.

Аргументи апеляційної скарги:

- балансоутримувачем автодоріг загального користування та мереж зливної каналізації закритого типу є комунальне підприємство «Дорожник», створене відповідно до ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на підставі Рішення Дніпродзержинської (Кам`янської) міської ради від 30.04.2010 р № 817-44/V, тому саме КП «Дорожник» є відповідальним за стан майна, яке перебуває на його балансі (згідно рішення Дніпродзержинської (Кам`янської ) міської ради від 30.07.2010 р. № 1013-53/V), тому Кам`янська міська рада не несе відповідальності за дії/бездіяльність заснованого нею КП «Дорожник»;

- у зв`язку з тим, що представник Кам`янської міської ради знаходився на лікарняному, відповідач-3 був позбавлений можливості надати до суду письмові докази щодо передачі автодоріг на баланс КП «Дорожник»;

- постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.11.2016 р. по справі №3/207/697/16 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП України (порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт) посадову особу - працівника КВП ДМР «Міськводоканал», відповідального за належне утримання оглядових колодязів та кришок каналізаційних люків. Оглядовий колодязь, який розташований на проїзній частині за адресою пр. Тараса Шевченка, напроти будинку № 30 в місті Кам`янське, обслуговує КВП ДМР «Місьководоканал»;

- при визначенні розміру матеріальної шкоди суд не дослідив належним чином докази у справі, оскільки звіт № 5720 про оцінку вартості матеріального збитку складено 17.01.2020 р., тобто огляд автомобіля було здійснено через три роки після ДТП, із самого звіту не вбачається, що матеріальна шкода в сумі 456 744,45 грн. була заподіяна саме внаслідок ДТП, що сталося 21.10.2016р., зазначений доказ (звіт від 17.01.2020 р. № 5720) на адресу відповідача-3 не направлявся в порушення вимог ч. 9 статті 80 ГПК України, тому такий доказ є неналежним;

- судом було запропоновано призначити судову експертизу для визначення суми матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, але позивач від експертизи відмовився, надавши натомість звіт від 17.01.2020 р. № 5720, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про визначення суми належної до відшкодування шкоди, порушивши принцип розумності та справедливості, тому висновок суду є необґрунтованим, оскільки базується на неналежних доказах.

- суд припустився порушень норм процесуального права, відмовивши в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника Кам`янської міської ради, чим порушив принцип рівності та змагальності сторін, позбавивши відповідача-3 права на самозахист.

- суд порушив статтю 48 ГПК України, залучивши в якості співвідповідача Кам`янську міську раду на підставі необґрунтованого належним чином клопотання позивача ухвалою від 29.09.2020 р., хоча ухвалою від 08.09.2020 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 29.09.2020 р.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області - без змін.

Відзив обґрунтований тим, що в розумінні Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, обов`язок безперервного контролю за належним станом автомобільних доріг покладається на орган місцевого самоврядування, яким є Кам`янська міська рада.

Від відповідача-1 «Кам`янський міськводоканал» ДОР» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідач-1 зазначає, що саме на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок здійснювати безперервний контроль за належним утриманням автомобільних доріг і усувати перешкоди для безпечного руху автомобільного транспорту та пішоходів, тому саме Кам`янська міська рада є належним відповідачем у справі. Відзив обґрунтовано ст.ст. 9, 18 Закону України «Про дорожній рух», ст.21 Закону України «Про автомобільні дороги», п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кам`янської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 на у справі № 904/160/19 (208/7713/16).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 904/160/19 (208/7713/16) визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Верхогляд Т.А., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021р. у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Коваль Л.А., Верхогляд Т.А. апеляційну скаргу Кам`янської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 р. у справі № 904/160/19 (208/7713/16) прийнято до провадження, розгляд справи призначено в судовому засіданні 17.03.2021 р.

В судовому засіданні присутні представники сторін надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Відповідач -2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

17.03.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду слід скасувати, у задоволенні позовних вимог - відмовити з наступних підстав.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.11.2016 по справі №207/3178/16-п, 21.09.2016 року встановлено, що автомобілем Ауді А4 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 здійснено наїзд на кришку оглядового колодязю, розташованого по АДРЕСА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль отримав значні технічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП № 005988 від 25.10.2016 року відповідно до ч.4 ст.140 КУпАП.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.11.2016 по справі №207/3178/16-п, на підставі матеріалів Сектору Кам`янського відділу поліції про притягнення до адміністративної відповідальності, начальника експлуатації мереж каналізації КВП КМР «Міськводоканал» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Відповідно до зазначеної постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, начальника експлуатації мереж каналізації КВП КМР «Міськводоканал» ОСОБА_2 визнано відповідальним за неналежне утримання оглядових колодязів та кришок люків в м. Кам`янське.

Відповідно до рахунку № від 26.09.2016 Приватного підприємства «Автоінтерсервіс», вартість запчастин для ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу ОСОБА_1 становить 513 209,60 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідачів моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

24.10.2019 позивачем надано уточнену позовну заяву про солідарне стягнення з КП "Кам`янський міськводоканал" ДОР та Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради на користь ОСОБА_1 суми 513209,60 грн. матеріальної шкоди та 100000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою від 12.11.2019 прийнято уточнену позовну заяву та залучено у якості співвідповідача Департамент житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради (адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Москворецька, 14).

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.12.2019 р. цивільну справу № 208/7713/16 за позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради "Міськводоканал", Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради, про стягнення матеріальної та моральної шкоди передано на розгляд Господарському суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 21.01.2020р. Господарським судом Дніпропетровської області прийнято матеріали справи №904/160/19(208/7713/16) за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" ДОР, відповідача-2: Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди до розгляду в межах справи №904/160/19 про банкрутство Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" ДОР", вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено дату і час підготовчого засідання на 18.02.2020р.

Згідно звіту №5720 від 17.01.2020 р. про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, наданий для дослідження автомобіль Audi A-4 2.0 TDi ATTRACTION (B8) держномер НОМЕР_1 має пошкодження внаслідок ДТП, для усунення яких потрібен відновлювальний ремонт. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi A-4 2.0 TDi ATTRACTION (B8) держномер НОМЕР_1 складає 630 254,99 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження, складає 456 744,45 грн. Встановлено факт неможливості та економічної недоцільності відновлення транспортного засобу відповідно до технічних умов виробника.

Згідно довідки Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради №25 від 29.07.20 (а.с.204, т.2), проспект Шевченко у м.Кам`янське, в тому числі оглядовий колодязь, розташований по пр. Шевченко, навпроти буд. № 30, станом на 21.09.2016, і до теперішнього часу не перебуває на балансі Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради.

08.09.2020 р. ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито і розгляд справи призначено по суті.

29.09.2020 від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі у якості співвідповідача Кам`янську міську раду.

29.09.2020 р., після закінчення підготовчого провадження від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, за змістом якої позивач просив суд:

- стягнути з солідарно з відповідача-1- Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради, відповідача-2 - Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради, відповідача - 3 - Кам`янської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 513 209, 60 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн.;

- в решті позовні вимоги - залишити без змін

Ухвалою суду від 29.09.2020р. залучено до участі у справі у якості відповідача - 3 - Кам`янську міську раду (51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 04052072), відкладено судове засідання на 20.10.2020; роз`яснено відповідачу - 3 положення ч.4 ст. 48 ГПК України щодо наявності у нового відповідача або залученого співвідповідача права на звернення до суду з клопотанням про розгляд справи спочатку.

16.11.2020 від позивача надійшла уточнена позовна заява.

16.11.2020 від відповідача-3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням представника Кам`янської міської ради на лікарняному, правом на звернення з клопотанням в порядку ч.4 ст. 48 ГПК України про розгляд справи спочатку відповідач-3 не скористався.

Ухвалою суду від 17.11.2020 у задоволенні клопотань відповідачів - 2, - 3 про відкладення розгляду справи відмовлено, заяву про уточнення позовних вимог залишено без розгляду, ухвалено оскаржуване судове рішення.

6. Доводи, за якими апеляційний суд частково погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

- неправомірність поведінки особи - будь-яка поведінка, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

- наявність шкоди - втрати або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо);

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

- вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Згідно приписів статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Оглядовий колодязь - це шахтова споруда (підземна камера), яка є складовою частиною системи водопостачання/водовідведення, газопостачання, теплопостачання, кабельної каналізації, облаштована спеціальним люком з чавунною, металевою чи полімерною кришкою або дренажною решіткою, якщо це система дощового водовідведення.

Як вбачається зі схеми адміністративного правопорушення (а.с.13, т.1), та не заперечується учасниками справи, оглядовий колодязь, на кришку якого здійснено наїзд транспортним засобом позивача, знаходиться на проїзній частині вулиці.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який є чинним від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).

Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Згідно п.5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

У пункті 11 Єдиних правил визначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані:

- своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху;

- постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;

- контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями;

- вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху;

- аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння;

- разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки;

- своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови;

- забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт;

- відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів (п. 1 зазначених Правил).

Відповідно до статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ст.ст. 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

За змістом положень статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» до основних обов`язків органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів належать:

1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів;

2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, правилами та нормами;

3) видача дозволів на прокладання нових та ремонт існуючих мереж у межах "червоних ліній" вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

4) завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів;

5) здійснення статистичного обліку та паспортизації вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

6) забезпечення дотримання норм природоохоронного законодавства у процесі будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

7) видача в установленому порядку дозволів на тимчасове припинення руху.

При цьому, приписами статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за:

1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів;

2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв;

4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом;

5) забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту безпеки автомобільних доріг або перевірки безпеки автомобільних доріг.

Згідно ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

- визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів;

- участь у розробці положень про спеціальні структури управління дорожнім рухом;

- компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів;

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища;

- забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

- вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях;

- передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам;

- визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів;

- передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства;

- проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- влаштування місць для зупинок транспортних засобів, стоянок і відпочинку учасників дорожнього руху та створення інших об`єктів дорожнього сервісу;

- розробка та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів системами термінового зв`язку для виклику Національної поліції, екстреної медичної допомоги та технічної допомоги;

- обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання;

- проведення лінійного аналізу аварійності на підвідомчих автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства;

- впровадження на аварійно-небезпечних ділянках та місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху;

- забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;

- організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

- вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

За змістом довідки Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради №25 від 29.07.20 (а.с.204, т.2), проспект Шевченко у м.Кам`янське, в тому числі оглядовий колодязь, розташований по пр. Шевченко, навпроти буд.№30, станом на 21.09.2016, і до теперішнього часу не перебуває на балансі Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради. Відповідальної особи за належний стан дорожнього покриття проспекту Шевченко у м. Кам`янське у департаменті житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради не визначено.

Згідно приписів пункту 5.8 Положення про Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, затвердженого рішенням Кам`янської міської ради від 29.07.2016 №289-09/VI (в редакції станом на 21.09.2016), майно, яке знаходиться на балансі департаменту, є комунальною власністю Кам`янської міської ради та перебуває в оперативному управлінні департаменту.

За змістом Положення про Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, до компетенції Департаменту не належить обслуговування майна, яке перебуває в господарському віданні комунальних підприємств або в інших виконавчих органів місцевого самоврядування.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність підстав для стягнення з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП.

За змістом пояснень, наданих Комунальним виробничим підприємством Дніпродзержинської міської ради "Міськводоканал" в листі від 03.10.2016 за №01-09/2033, на запит інспектора сектору Кам`янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, оглядовий колодязь, розташований на проїзній частині за адресою - пр. Тараса Шевченко навпроти будинку №30 в м. Кам`янське, обслуговує КВП "Кам`янський міськводоканал".

Оскільки КП "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради не наділено повноваженнями постійного контролю за дорожніми об`єктами, а саме на власника автомобільної дороги покладається обов`язок постійного контролю за станом усіх елементів дорожніх об`єктів, негайного усунення виявлених пошкоджень, а також відшкодовування збитків власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність підстав стягнення шкоди з відповідача-1.

Оглядовий колодязь, розташований по пр. Шевченко, навпроти буд. №30, в розумінні приписів ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», є складовою вулиці, що перебуває у віданні органу місцевого самоврядування, до компетенції якого, відповідно до приписів ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», належить своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України , органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування або посадовою особою відповідного органу визначені у статтях 1173, 1174 ЦК, за змістом яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою особою відповідного органу при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173 і 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом до суду про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

За результатом проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 21.09.2016 (а.с.79-84, т.2), оцінювачем надано відповідний висновок, за змістом якого встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобілю Audi A4 2.0 TDi ATTRACTION (B8), державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складає 456 744, 45 грн., а транспортний засіб позивача не підлягає відновленню.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов`язком держави.

Закріплення за державою обов`язку забезпечення прав і свобод людини дає можливість, у випадку порушення останніх, звернутися до суду з метою їх захисту та відновлення, а також за компенсацією шкоди, завданої таким порушенням.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2).

За змістом частин 3, 4 статті 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині 2 зазначеної статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Водночас до встановлених законом випадків відшкодування моральної шкоди незалежно від вини відноситься випадок її заподіяння внаслідок, зокрема, неправомірних дій органів державної влади або органів місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК) або дій їх посадових чи службових осіб (стаття 1174 ЦК України).

Разом із тим, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач має довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 4 статті 23 ЦК України, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обставини справи свідчать про понесені позивачем фізичні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я, та душевні страждання, пов`язані з пошкодженням майна внаслідок протиправної поведінки винної особи.

В обґрунтування тверджень про отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП позивачем надано виписку №6105 з медичної карти стаціонарного амбулаторного (стаціонарного) хворого. Факт отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, яке відбулось 21.09.2016р., встановлено постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Участь у ДТП, внаслідок якого відбулось пошкодження майна позивача, безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, відповідно до якого суд, з врахуванням правової позиції Верховного Суду згідно постанови від 22.04.2019 по справі №761/14285/16-ц, визнав безпідставними посилання відповідачів на відсутність доказів на підтвердження заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Положення Конвенції застосовуються судами України як частина національного законодавства у відповідності до частини 1 статті 9 Конституції України.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява N 40450/04, п. 64, від 15.10.2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що в розумінні вимог статті 13 Конвенції засіб юридичного захисту має бути ефективним як з практичної так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за порушення, яке вже відбулось.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення заподіяної шкоди з відповідача-3 як власника дороги, оскільки це суперечить правовим позиціям Верховного Суду, викладеним, зокрема, в у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 р. у справі № 916/2586/18 та постанові Верховного Суду від 30.10.2019 р. по справі №639/2132/18, у якій обставини були аналогічними з обставинами даної справи.

Так, Верховний Суд зазначив, що відповідальність за шкоду, заподіяну за таких обставин, несе саме балансоутримувач дороги, який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень. Дана правова позиція є обов`язковою для судів, оскільки згідно з ч. 6 ст. 16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, місцевим господарським судом порушено норми процесуального права - ст. 48 ГПК України, у відповідності до ч. 1, 3 якої суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У своєму клопотанні, поданому після закінчення підготовчого провадження 29.09.2020 р., представник позивача не зазначає, що до цієї дати він не знав та не міг знати про необхідність залучення відповідача-3. Адже з самого початку розгляду справи відповідачем-2 був Департамент житлово-комунального господарства і будівництва Кам`янської міської ради. Що заважало представникові позивача вчасно заявити вимогу до самої Кам`янської ради - невідомо. І у Положенні про Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (т.1 а.с. 59) і у відзиві на позов (т.1 а.с. 169) було зазначено про його підпорядкованість відповідачу-3.

В подальшому це порушення норм процесуального права призвело до постановлення невірного рішення, оскільки представник відповідача-3 був позбавлений можливості в судовому засіданні надати свої доводи та аргументи, у тому числі і з приводу того, хто ж є в цій справі балансоутримувачем, а відтак і належним відповідачем.

Отже, відповідно до рішення Дніпродзержинської (Кам`янської) міської ради від 27.11.2009 р. № 817-44/V "Про затвердження програм благоустрою м. Дніпродзержинська на 2010-2014 роки" з урахуванням змін, внесених рішенням міської ради від 30.04.2010 №954-50/V "Про передачу автодоріг загального користування з балансу управління комунального господарства міської ради на баланс підпорядкованого комунального підприємства "Дорожник" та рішення від 30.07.2010 р. № 1013-53/V "Про внесення змін до рішення міської ради 27.11.2009 р. № 817-44/V з урахуванням рішенням міської ради від 30.04.2010 №954-50/V" саме комунальне підприємство «Дорожник» є балансоутримувачем дороги, на якій була завдана шкода майну позивача.

Ця обставина ніким не спростована і не оспорена, адвокат позивача пояснила, що вжила багато заходів щодо пошуку належного відповідача. Але, як вбачається з матеріалів справи, ні судом, ні іншими учасниками справи не було достеменно з`ясовано, хто ж все-таки є балансоутримувачем дороги, на ділянці якої було заподіяно шкоду.

Оскільки у апеляційного суду відсутні повноваження щодо: а)направлення справи на новий розгляд для з`ясування належного кола учасників справи; б)для самостійного залучення належного відповідача, який залучений не був, колегія суддів вважає в цій частині доводи апеляційної скарги обґрунтованими, що є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Оскільки інші доводи апеляційної скарги стосуються суті правової позиції по справі позивача, а саме -

· відповідальності КВП ДМР «Міськовдоканал», чому вже надано оцінку у цьому пункті постанови,

· правильності визначення розміру завданої шкоди,

· можливості призначення судової експертизи,

колегія суддів за відсутності належного відповідача, який має висловити свою позицію з цього приводу - не входить в оцінку цих доводів.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегією суддів вважаються обґрунтованими доводи апеляційної скарги з підстав, вказаних у п. 6 постанови.

8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Оскільки скаржник не є балансоутримувачем ділянки дороги, на якій було завдано шкоди позивачеві , він не може відповідати за неправомірні дії інших осіб, право позивача порушено саме балансоутримувачем, до якого вимога не пред`явлена.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Під час перегляду справи апеляційним господарським судом колегія суддів встановила відповідність доводів апеляційної скарги вимогам чинного законодавства, обставини, викладені в апеляційній скарзі, частково підтвердились, з огляду на що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі № 904/160/19 (208/7713/16) скасуванню у відповідності до статті 277 ГПК України, в позові до неналежного відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кам`янської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі № 904/160/19 (208/7713/16) - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 р. у справі № 904/160/19 (208/7713/16) - скасувати.

В задоволенні позовних вимог до Кам`янської міської ради відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів від дати складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22.03.2021 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Т.А. Верхогляд