ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 905/1716/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець

за участю секретаря судового засідання - В.В. Шпорт,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2020

у складі колегії суддів: Л. Ф. Чернота- головуючий, Н. В. Гребенюк, І. В. Зубченко

та на ухвалу господарського суду Донецької області від 27.10.2020

суддя: Н. В. Величко

за позовом керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Східного офісу Державної аудиторської служби України

до

1. Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас»;

2. Фізичної особи-підприємця Фокіної Ольги Яківни

про визнання недійсним рішення тендерного комітету та укладеного на його підставі договору

за участю представників учасників:

позивача: не з`явилися

відповідача-1: не з`явилися

відповідача-2: не з`явилися

прокуратури: С.В. Янківський

ВСТАНОВИВ:

1. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини, що передували прийняттю оскаржуваних ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду

Керівник Краматорської місцевої прокуратури Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах, Східного офісу Державної аудиторської служби України, з позовом до Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» та Фізичної особи-підприємця Фокіної Ольги Яківни про:

- визнання недійсним рішення тендерного комітету Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» про визначення переможцем процедури закупівлі послуг із забезпечення готовим гарячим харчуванням за контрактом слухачів, які проходять професійну та комплексу реабілітацію в Центрі - Фізичну особу-підприємця Фокіну Ольгу Яківну, оформлене протоколом від 06.12.2019 №60/19.

- визнання недійсним договору від 24.12.2019 №1х, укладеного між Державною реабілітаційною установою «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» та Фізичною особою-підприємцем Фокіною Ольгою Яківною про закупівлю послуг із забезпечення готовим гарячим харчуванням за контрактом слухачів, які проходять професійну та комплексу реабілітацію в Центрі на суму 1 821 469,50 грн.

- визнання недійсною додаткової угоди від 13.01.2020 № 1 до договору від 24.12.2019 №1х, укладеної між Державною реабілітаційною установою «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» та Фізичною особою-підприємцем Фокіною Ольгою Яківною про закупівлю послуг із забезпечення готовим гарячим харчуванням за контрактом слухачів, які проходять професійну та комплексу реабілітацію в Центрі на суму 766 564,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на виявлення порушень ст.ст. 17, 28, 30, 31 Закону України «Про публічні закупівлі», допущених Державною реабілітаційною установою «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» як замовником при проведенні процедури закупівлі.

Прокурор вказує на те, що тендерним комітетом замовника 06.12.2019 незаконно прийнято рішення, оформлене протоколом № 60/19 про визнання переможцем торгів відповідача-2 та 24.12.2019 укладено договір №1х про закупівлю послуг, а 13.01.2020 - додаткову угоду № 1. Прокурор вважає, що рішення та договір з додатковою угодою підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Прокурор зазначає, що загроза порушення інтересів держави полягає у безпідставному допущені до участі у процедурі закупівлі учасника, який не відповідає встановленим кваліфікаційним критеріям. Такі дії створюють загрозу економічній безпеці держави, порушують порядок проведення публічних закупівель, надають підстави для корупційних проявів, ставлять одного учасника у нерівне становище поряд з іншими, не дозволяють забезпечити належне виконання закуплених послуг.

Прокурор наголошує на тому, що Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області не розпочато та не проведено моніторинг спірної закупівлі.

Крім того, прокурор вказує на те, що Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області не має права на оскарження незаконного договору в судовому порядку, тобто компетентний орган державної влади позбавлений можливості захистити інтереси держави в суді.

2. Короткий зміст ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.10.2020 у справі №905/1716/20, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2020, залишено без розгляду позов Керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України до Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» та ФОП Фокіної Ольги Яківни про визнання недійсним рішення тендерного комітету та укладеного на його підставі договору.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурором не доведено - в чому саме полягає порушення інтересів держави, оскільки самі по собі посилання на порушення при укладенні спірних правочинів вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та невжиття позивачем відповідних заходів щодо усунення порушень при використанні бюджетних коштів не є безумовними правовими підставами для здійснення представництва в суді інтересів держави прокурором.

Крім того, суди вказують, що повідомлення прокуратури про представництво інтересів держави (в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») №36-61256вих-20 датовано 31.08.2020, тоді як керівник Краматорської місцевої прокуратури Донецької області звернувся з позовом 01.09.2020 (дата позовної заяви в даній справі), і цей позов направлено поштою до суду 03.09.2020.

Суди вказують, що станом на 01.09.2020 прокурором фактично не було надано можливості позивачеві протягом розумного строку відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації. Прокурором також не доведено наявності інших чинників, що, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, мають враховуватися при визначенні розумності строку подання прокурором позову.

Судом першої інстанції взято до уваги заяву Східного офісу Держаудитслужби, в якій останній посилається на відповідь Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області на лист прокуратури в Донецькій області від 26.05.2020 № 05/1-450вих-20 (щодо можливих ознак порушень законодавства у сфері публічних закупівель Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас»). Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області вказало на відсутність порушень Центром комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» в частині незвернення ним за підтвердженням інформації, наданої учасником у складі тендерної пропозиції. Також Східний офіс Держаудитслужби зазначив про непроведення моніторингу процедури закупівлі.

Крім того, суд апеляційної інстанції, посилаючись на ч. 7 ст. 28 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до якої замовник має право звернутися за підтвердженням інформації, наданої учасником, до органів державної влади, підприємств, установ, організацій відповідно до їх компетенції, вказав на те, що Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» мав право, але не був зобов`язаний звернутися за підтвердженням відповідної інформації.

Також апеляційний господарський суд зазначив, що даний тендер стосувався харчового забезпечення слухачів з інвалідністю, а тому скасування тендера з причин відсутності інших тендерних пропозицій призвело б до позбавлення людей з обмеженими можливостями права на безпечні та здорові умови навчання у Замовника.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 27.10.2020, постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга мотивована тим, що судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального права (ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») та неправильним застосуванням норм процесуального права (ст.ст. 4, 53, 86, 226 Господарського процесуального кодексу України).

Скаржник вказує на те, що Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області ( яке було завчасно проінформоване прокурором про порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі»), не було вжито заходів щодо моніторингу процедури закупівлі, передчасно та безпідставно зазначено про відсутність будь-яких порушень отже, не було вжито належних заходів щодо захисту інтересів держави.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу Державна реабілітаційна установа «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» просить відмовити Краматорській місцевій прокуратурі Донецької області в задоволенні касаційної скарги та в задоволенні позову.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Системне тлумачення положень ч.ч. 3 - 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України і ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво держави в суді у разі порушення або загрози порушення її інтересів у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. При цьому, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої ч.ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на можливе порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурор знає причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 № 912/2385/18.

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, чи мав місце факт незвернення вказаного органу до суду при наявності для цього підстав.

Керівник Краматорської місцевої прокуратури, звертаючись з позовом вказав на те, що Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області не розпочато та не проведено моніторинг спірної закупівлі.

Крім того, прокурор вказує, що Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області не має права на оскарження незаконного договору в судовому порядку, тобто компетентний орган державної влади позбавлений можливості захистити інтереси держави в суді.

Судом першої інстанції встановлено, що у Державної аудиторської служби України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, є повноваження щодо звернення до господарського суду з позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів (послуг) за державні кошти.

Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, залишаючи без розгляду позов прокуратури вказав на те, що станом на 01.09.2020 прокурором фактично не було надано можливості позивачеві протягом розумного строку відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації.

Місцевий господарський суд наголошує на тому, що повідомлення прокуратури про представництво інтересів держави (в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») №36-61256вих-20 датоване 31.08.2020. Факт отримання даного листа сторонами не оспорюється. Керівник Краматорської місцевої прокуратури Донецької області звернувся з позовом 01.09.2020 - ця дата міститься на позовній заяві, яку направлено поштою до суду 03.09.2020.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області листом № 04-05-31-17-03/2631 від 05.06.2020 у відповідь на лист прокуратури від 26.05.2020 № 05/1-450вих20 (щодо можливих ознак порушень законодавства у сфері публічних закупівель Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас»), вказало на відсутність порушень з боку Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Донбас» в частині незвернення ним за підтвердженням інформації, наданої учасником у складі тендерної пропозиції. Також Управління зазначило про не визначення Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» права щодо оскарження у судовому порядку результатів проведеної процедури закупівлі.

Краматорською місцевою прокуратурою листом №36-61256вих-20 від 31.08.2020 повідомлено Східний офіс Державної аудиторської служби України про представництво інтересів.

З позовною заявою Краматорська місцева прокуратура звернулася 22.09.2020, що підтверджується відміткою Укрпошти Експрес. Отже, цим спростовуються твердження судів попередніх інстанцій про звернення прокуратури до суду 03.09.2020 та ненадання прокурором можливості позивачеві відреагувати на можливе порушення інтересів держави.

Позивач не повідомив прокуратуру про прийняття рішення про початок моніторингу закупівлі, перевірку фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, та не повідомив прокуратуру про відсутність такого порушення.

Крім того, Східний офіс Держаудитслужби в листі від 26.10.2020 № 04-25-17/7622 повідомив суд першої інстанції про непроведення Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області моніторингу процедури закупівлі та про відсутність права на подання позову про визнання в судовому порядку результатів проведеної процедури закупівлі.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій, не надавши належної оцінки пасивній поведінці позивача після отримання повідомлення про порушення інтересів держави, дійшли помилкового висновку про недоведеність прокурором наявності підстав для здійснення представництва у цій справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими посилання прокурора на те, що оспорювані рішення та договори не відповідають вимогам законодавства, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними.

Однак, відсутність підстав для визнання недійсними рішення тендерного комітету та договорів є підставою для відмови в позові, а не залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд першої інстанції не досліджував питання відповідності оспорюваних рішення та договору з додатковою угодою вимогам законодавства.

З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що у прокурора виникли обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом.

Прокурор при поданні позовної заяви навів підставу для представництва інтересів держави (не розпочато та не проведено моніторинг спірної закупівлі; відсутність у позивача повноважень на звернення до суду з відповідним позовом); навів підстави для звернення з позовом (порушення процедури державних закупівель та укладення договорів призводить до неефективного витрачання коштів), чим обґрунтував порушення інтересів держави.

Таким чином, прокурор, звертаючись з позовом, зазначив підстави для представництва прокурором інтересів держави та підтвердив їх наявність.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом ч. 3 ст. 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду (п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи викладене, ухвала господарського суду Донецької області від 27.10.2020 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі №905/1716/20 є такими, що не відповідають наведеним положенням законодавства, тому підлягають скасуванню, касаційна скарга - задоволенню, справа №905/1716/20 - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

7. Судові витрати

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 27.10.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі №905/1716/20 скасувати.

Справу №905/1716/20 передати до господарського суду Донецької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя О. М. Баранець

Суддя В. І. Студенець