ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 справа № 914/161/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Коваль Юлії Романівни, м. Буськ, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ Інжиніринг", м. Городок, Львівська область

про стягнення заборгованості у розмірі 27 085,52грн.

Суддя Коссак С.М.

за участю помічника судді Пукач М.В.

Представники:

від позивача: Коврижник В.І. - адвокат;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною, м. Буськ, Львівська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ Інжиніринг", м. Городок, Львівська область про стягнення заборгованості у розмірі 27 085,52грн., з якої: 25 000,00грн. - основного боргу, 1 300,58грн. - інфляційних втрат, 784,94грн. 3% річних.

26.01.2021 року ухвалою Господарського суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та розгляд справи по суті призначено на 25.02.2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 25.02.2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача, відкладено розгляд справи на 18.03.2021 року.

У судове засідання 18.03.2021 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив, та в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити в повному обсязі.

У судове засідання 18.03.2021 року явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про місце дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 26.02.2021 року, проте до суду від відповідача повернувся конверт із зазначенням причини повернення на довідці «за закінченням терміну зберігання».

Ухвали суду надіслані відповідачу за адресами, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, які вказані позивачем у позовній заяві, відтак відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції за 26.02.2021 року, судом додатково надіслано ухвали суду на відому електронну адресу відповідача у справі.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, позовні матеріали надіслано відповідачу у справі, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

Між Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБ Інжиніринг" (відповідач, замовник) існують договірні відносини на підстав договорів перевезення вантажу автомобільним транспортом, оформлені у вигляді заявок на транспортні послуги (договір-заявка) та актів наданих послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у порушення умов договорів-заявок на транспортні послуги від 07.12.2019 року, від 09.12.2019 року, від 07.12.2019 року не здійснив своєчасної та повної оплати наданих послуг за надані транспортні послуги по перевезення вантажу, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 25 000,00 грн за надані послуги. Також за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач здійснив нарахування відповідачеві 3% річних у сумі 784,94грн. та інфляційні втрати у сумі 1300,58грн., що підтверджується доданим до позовної заяви позивачем розрахунком сум, що стягуються.

Предметом позову є стягнення 27 085,52 грн, з яких:

- 25000,00 грн основна заборгованість за надані транспортні послуги з перевезення вантажу,

- 784,94 грн. 3 % річних,

- 1300,58грн. інфляційні втрати.

Підставою позову є обставини, якими обґрунтовується факт порушення відповідачем умов договорів перевезення вантажу автомобільним транспортом, оформлені у вигляді заявок на транспортні послуги (договір-заявка) та актів наданих послуг за надані транспортні послуги по перевезення вантажу.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Між Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною (позивач, виконавець, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг» (відповідач, замовник) існують договірні відносини, які ґрунтуються на договорах перевезення вантажу автомобільним транспортом, оформлені у вигляді заявок на транспортні послуги (договір-заявка) та актів наданих послуг, а саме: договір-заявка на транспортні послуги від 07.12.2019; маршрут - м. Монастирище - м. Городок; дата завантаження - 09.12.2019; дата розвантаження - 10.12.2019; вартість перевезення - 12 000,00 грн; договір-заявка на транспортні послуги від 09.12.2019; маршрут - м. Львів - м. Городок; дата завантаження - 09.12.2019; дата розвантаження - 10.12.2019; вартість перевезення - 2 500,00 грн; договір-заявка на транспортні послуги від 07.12.2019; маршрут - м. Городок - м. Монастирище; дата завантаження - 10.12.2019; дата розвантаження - 10.12.2019; вартість перевезення - 10 500,00 грн.

На підтвердження факту перевезення вантажу за вищезазначеними договорами-заявками підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної)

відповідно до вимог законодавства та акти надання послуг.

Відповідно до Акту надання послуг №97 від 10 грудня 2019 року, складеного між Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг», відповідно до якого перевізником - Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною були надані транспортні послуги по маршруту м. Монастирище - м. Городок (DAF XF 105 460 НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 ) на суму 10 000,00грн. Даний Акт складений та підписаний обома сторонами на підставі заявки на транспортні послуги від 07.12.2019 року, відповідно до якої замовником є ТзОВ «ТБ Інжиніринг», перевізник ФОП Коваль Ю.Р., водій ОСОБА_1 . Факт надання даних послуг по Акту №97 від 10.12.2019 року підтведжується товаро-транспортною накладною №00000015 від 09.12.2019 року, яка підписана водієм ОСОБА_1 та директором ТзОВ «ТБ Інжиніринг» та скріплена печатками.

Згідно Акту надання послуг №98 від 10 грудня 2019 року, складеного між Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг», відповідно до якого перевізником - Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною були надані транспортні послуги по маршруту м. Львів - м. Городок (DAF XF 105 460 НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 ) на суму 2 083,33грн. Даний Акт складений та підписаний обома сторонами на підставі заявки на транспортні послуги від 09.12.2019 року, відповідно до якої замовником є ТзОВ «ТБ Інжиніринг», перевізник ФОП Коваль Ю.Р., водій ОСОБА_2 . Факт надання даних послуг по Акту №98 від 10.12.2019 року підтведжується товаро-транспортною накладною №Р1442 від 09.12.2019 року, яка підписана водієм ОСОБА_2 та комірником ТзОВ «ТБ Інжиніринг» та скріплена печатками.

Відповідно до Акту надання послуг №99 від 10 грудня 2019 року, складеного між Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг», відповідно до якого перевізником - Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною були надані транспортні послуги по маршруту м. Городок - м. Монастирище (DAF XF 105 460 НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 ) на суму 8750,00грн. Даний Акт складений та підписаний обома сторонами на підставі заявки на транспортні послуги від 09.12.2019 року, відповідно до якої замовником є ТзОВ «ТБ Інжиніринг», перевізник ФОП Коваль Ю.Р., водій ОСОБА_2 . Факт надання даних послуг по Акту №99 від 10.12.2019 року підтведжується товаро-транспортною накладною №ПР214 від 09.12.2019 року, яка підписана водієм ОСОБА_2 та уповноваженою особою ТзОВ «ТБ Інжиніринг» та скріплена печатками.

Отже, Виконавцем - Фізичною особою-підприємцем Коваль Юлією Романівною були надані транспортні послуги Товариству з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг» на загальну суму 25 000,00грн. (Двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.) грн. Зокрема: 1) згідно договору-заявки від 07.12.2019, що підтверджується актом надання послуг № 97 від 10 грудня 2019 року на суму 12 000,00 грн в т.ч. ПДВ - 2 000,00 грн; 2) згідно договору-заявки від 09.12.2019, що підтверджується актом надання послуг № 98 від 10 грудня 2019 року на суму 2 500,00 грн в т.ч. ПДВ - 416,67 грн; 3) згідно договору-заявки від 09.12.2019, що підтверджується актом надання послуг № 99 від 10 грудня 2019 року на суму 10 500,00 грн. в т.ч. ПДВ - 1 750,00 грн.

В матеріалах справи немає доказів оплати відповідачем вартості наданих послуг з наданих позивачем послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідно до договорів-заявок та Актів наданих послуг на загальну суму 25 000,00грн.

За умовами зазначених договорів-заявок, розрахунок за надані послуги замовник повинен проводити протягом 21 дні з моменту підписання актів надання послуг та товарно-транспортних накладних, послуги відповідачем не оплачені, відтак позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано відповідачу 1 300,58грн. інфляційних втрат та 784,84грн. три проценти річних від простроченої суми.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт укладення договорів-заявок про надання послуг з організації перевезень вантажу автомобільним транспортом, його неналежне виконання в частині повної оплати.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст.902 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 307 ГК України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

За умовами договорів-заявок: від 07.12.2019, що підтверджується актом надання послуг № 97 від 10 грудня 2019 року на суму 12 000,00 грн.; від 09.12.2019, що підтверджується актом надання послуг № 98 від 10 грудня 2019 року на суму 2 500,00 грн.; від 09.12.2019, що підтверджується актом надання послуг № 99 від 10 грудня 2019 року на суму 10 500,00 грн., виконавець (Фізична особа-підприємець Коваль Юлія Романівна) зобов`язувався за плату і за рахунок другої сторони (Замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг») виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів.

Підтвердженням повного виконання умов зазначених договорів з боку Позивача є належно оформлені та підписані заявки на транспортні послуги, товарно-транспортні накладні та акти надання послуг.

Підписання Замовником заявок, товарно-транспортних накладних та актів надання послуг підтверджує також відсутність будь-яких зауважень з боку Замовника щодо якості надання послуг.

Так, із описаних вище та досліджених актів надання послуг вбачається, що всі акти надання послуг №97 від 10 грудня 2019 року, №98 від 10грудня 2019 року, №99 від 10 грудня 2019 року надіслані позивачем відповідачу, проте такі акти не оплачені замовником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг».

Суд звертає увагу, що зважаючи на специфіку вантажних перевезень, процес оформлення замовлення послуги перевезення відбувався шляхом укладення договору-заявки, у якому зазначалася уся необхідна інформація (істотні умови) для здійснення перевезення (адреси та дати завантаження/розвантаження, вага, найменування вантажу, ціна договору, порядок розрахунків, інформація про авто та водія), виконання замовлень оформлялося та підтверджувалося товарно-транспортними накладними та актами виконаних робіт, які знаходяться в матеріалах справи.

Крім цього, відповідач здійснював платежі на користь позивача і до подання позову в даній справі, за ідентичними умовами та обставинами, по акту наданих послуг від 09.12.2019 року, виконавши умови заявки-договору від 07.12.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №275 від 21.02.2020 року в розмірі 12 000,00грн., яка знаходиться в матеріалах справи, що підтверджує факт існування у відповідача сталих замовлень у позивача послуг з перевезення вантажу.

Суму боргу, яка є предметом спору в даній справі - 25 000,00, відповідач не заперечив. Із наведених обставин суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано надання позивачем послуг з перевезення вантажу на загальну суму 25 000,00. Відтак, у відповідача перед позивачем існує борг в розмірі 25 000,00 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини, відсутність заперечень відповідача стосовно обставин, наведених у позовній заяві, а також стосовно заявлених до стягнення сум, суд вважає, що права позивача на отримання належної оплати наданих ним послуг з перевезення вантажу підлягає захисту, а суми неоплаченого боргу підлягають до стягнення, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що сума заборгованості за договорами-заявками: від 07.12.2019 року на суму 12 000,00 грн.; від 09.12.2019 року на суму 2 500,00 грн.; від 09.12.2019 року на суму 10 500,00 грн. становить 25 000,00грн.

За умовами зазначених договорів розрахунок за надані послуги повинен проводитися протягом 21 дня з моменту підписання актів надання послуг та товарно-транспортних накладних. Оскільки датою виконання умов договорів є дата підписання акту про надання послуги, яка у всіх договорів-заявок є 10 грудня 2019 року, відтак строк виконання грошового збов`язання щодо всіх договорів-заявок настав 02 січня 2020 року.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що такі нараховані позивачем правильно і до стягненню підлягає 3 % річних в сумі 784,94грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що судом при перевірці нарахування інфляційних втрат нарахованих позивачем, взято до уваги розмір боргу з урахуванням індексу інфляції виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за місяць у якому мала місце інфляція, при цьому до розрахунку включалися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці тобто мала місце дефляція.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 1300,58грн. - інфляційних нарахувань, зазначає, що до стягнення підлягають інфляційні нарахування межах заявлених позовних вимог, а тому слід стягнути 1300,58грн. інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме, стягненню підлягає: 25 000,00грн. основного боргу, 784,94 грн 3% річних та 1300,58 грн. інфляційних нарахувань.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2273,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, а саме Законом України „Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатнихосіб.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021рік» станом на 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на працездатних осіб встановлено в розмірі 2270,00 гривні.

Отже, за подання позовної заяви, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00грн.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2 270,00 грн., 3грн. судового збору слід повернути за заявою позивача.

З приводу, заявлених до стягнення позивачем витрат на правову (професійну правничу) допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, 11.03.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі за вх.№5830/21, якими представник надає копії документів, які підтверджують факт проведення розрахунків за надання правничої допомоги, а саме надано: ордер на надання правничої допомоги Коваль Юлії Романівні адвокатом Коврижних В`ячеславом Ігоровичем, Акт здачі-прийняття наданих послуг №23/02/21-1 від 23.02.2021 року, відповідно до якого загальна вартість робіт (послуг) склала 5 275,00грн. відповідно до вказаного переліку робіт у даному акті; договір про надання правничої допомоги №18/01/21-2 від 18.01.2021 року та платіжне доручення №226 від 23.02.2021 року на суму 5275,00грн. з призначенням платежу: оплата за представництво інтересів клієнта у Господарському суді Львівської області.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача станом на час розгляду справи заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не поступало.

Відтак, як вбачається з обставин справи, позивачем до стягнення заявлено 5 275,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження вимог ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України позивач надав детальний опис робіт (наданих послуг) та докази виконання їх адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат.

Наведений висновок суду обґрунтовується тим, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи.

Правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц.

Згідно ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу і даній справі у розмірі 5275,00грн., як такі, що документально обгрунтовані та підтверджені наявними у матеріалах справи доказами.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Інжиніринг» (81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Івасюка, будинок 2Г; ) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Юлії Романівни ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) 25 000,00 грн. боргу, 1 300,58 грн. інфляційних витрат, 784,94грн. 3% річних, 2270,00 грн. судового збору та 5 275,00грн. витрат за правничу допомогу.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 22.03.2021 року.

Суддя С.М. Коссак