Господарський суд Рівненської області
_______________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" березня 2021 р. м. Рівне Справа №918/1177/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

у судовому засіданні приймав участь керуючий реструктуризацією Янчука Володимира Володимировича

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 (боржник) із заявою б/№ від 15.12.2020 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. В даній заяві боржник зазначав про наявність прострочених зобов`язань перед кредиторами розмір яких більше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, наявність обставин припинення здійснення інших планових платежів за кожним з зобов`язань упродовж двох місяців.

Ухвалою від 29.01.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за її заявою, введено процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Янчука Володимира Володимировича, розгляд справи в попередньому засіданні призначено на 16.03.2021.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 01.02.2021, № публікації 65831.

За період від дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 до дати попереднього засідання 16.03.2021 від Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшли письмові пояснення щодо відсутності відкритих виконавчих проваджень щодо боржника. Від керуючого реструктуризацією надійшли: письмові пояснення щодо ненадходження до арбітражного керуючого вимог кредиторів, відсутності нерухомого майна у боржника та неможливості подальшого проведення інвентаризації за відсутності відповідей на запити арбітражного керуючого, копії яких долучені до письмових пояснень; звіт арбітражного керуючого щодо перевірки декларації боржника; доповнення до звіту арбітражного керуючого щодо перевірки декларації боржника з підтверджуючими доказами.

У попередньому засіданні 16.03.2021 керуючий реструктуризацією пояснив, що здійснив усі заходи для виявлення, складання опису майна боржника (проведення інвентаризації) та визначення його вартості, заходи спрямовані на перевірку декларацій боржника про майновий стан, зробив запити до органів і установ, які здійснюють облік прав на різні види майна, стосовно ОСОБА_1 та членів її сім`ї, однак не всі відповіді станом на день судового засідання надійшли арбітражному керуючому. При цьому, керуючий реструктуризацією Янчук В.В. повідомив суд, що до нього не надходило жодних заяв від кредиторів з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 .

Боржник у попереднє судове засіданні 16.03.2021 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення керуючого реструктуризацією, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Після відкриття ухвалою від 29.01.2021 провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією Янчуком В.В. виконано передбачені Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) заходи з виявлення та опису майна боржника, перевірки поданих боржником декларацій, про що суду подано детальні звіти.

Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Проте, процедура банкрутства (неплатоспроможності) щодо боржника переслідує публічний та приватний інтереси. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущенні доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажі його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є дотримання балансу інтересів при захисті публічного та приватного інтересів.

У цій справі фізична особа ОСОБА_1 звернулася до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства у зв`язку з наявною та непогашеною заборгованістю. Суд вважає, що таким чином боржник проявив добросовісну поведінку, спрямовану на врегулювання наявної заборгованості шляхом застосування процедур банкрутства.

При цьому суд зауважує, що процедура банкрутства, в основі якої лежить конкурсна природа, спрямована на забезпечення відстоювання обґрунтованості вимог конкурсних кредиторів до боржника на конкурентних засадах. Формально це не виключає наявності одного конкурсного кредитора, водночас відсутність конкурсних кредиторів взагалі унеможливлює формування зборів/комітету кредиторів як основної рушійної сили процедури банкрутства.

За змістом частин 1, 2 статті 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Дана норма є відсилочною до норми статті 45 КУзПБ, якою визначено порядок виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника.

Відповідно до частини 1 статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Стаття 1 КУзПБ визначає кредитора як юридичну або фізичну особу, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника (абзац 13 статті 1 КУзПБ).

Статтею 113 КУзПБ унормовано, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (Книга четверта. Відновлення платоспроможності фізичної особи).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 120 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, системний аналіз наведених норм КУзПБ свідчить про те, що у справі про неплатоспроможність фізичної особи конкурсними кредиторами є ті особи, які подали до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника і вимоги яких визнані судом. При цьому, такі заяви повинні відповідати вимогам частини 3 статті 45 КУзПБ, бути оплачені судовим збором за встановленою ставкою та розглянуті господарським судом з винесенням судового рішення (у вигляді ухвали попереднього засідання) щодо розміру вимог, які визнаються та/чи відхиляються судом.

Як свідчать матеріали справи, після офіційного оприлюднення 01.02.2021 оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 до дня проведення попереднього засідання 16.03.2021 жодних заяв від кредиторів з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 до господарського суду не надходили.

Не надходили такі заяви також до керуючого реструктуризацією Янчука В.В. Боржник також не надав відомостей про звернення до нього кредиторів з відповідними вимогами.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частинами 1, 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу унормовано, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (на даний час Кодекс України з процедур банкрутства), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами частин 1 і 2 статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Боржник ОСОБА_1 скористалася своїм правом звернутися до господарського суду із заявою про неплатоспроможність, вказавши про неможливість сплатити заборгованість за договорами купівлі-продажу укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю "Карго-Ком".

За змістом статті 116 КУзПБ боржник у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність викладає, зокрема, обставини, що стали підставою для звернення до суду, а також додає конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Встановивши у підготовчому засіданні 29.01.2021, що боржник визнає заборгованість за договорами перед ТОВ "Карго-Ком", розмір якої становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, та що упродовж двох місяців ОСОБА_1 припинила погашення боргу, суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 115 КУзПБ підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність останньої.

Однак, висновків про дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Карго-Ком", яку належить визнати в справі про неплатоспроможність, включити до реєстру вимог кредиторів та задовольняти в установленому КУзПБ порядку, суд не робив, безпосередньо вимоги кредитора ТОВ "Карго-Ком" не були предметом розгляду в судовому засіданні 19.01.2021, їх розмір суд не встановлював і не визнавав.

У цьому контексті зазначені в ухвалі від 19.01.2021 міркування суду щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Карго-Ком" не мають сили преюдиції та не надають підстав для визнання грошових вимог зазначеної особи як кредитора у справі про неплатоспроможність в розумінні ст.ст. 1, 45, 122 КУзПБ без його звернення з відповідною заявою з вимогами до боржника.

Визнання судом вимог кредитора без його звернення до господарського суду є порушенням принципу належного урядування, норм Конституції України, Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, суд констатує, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 станом на дату проведення попереднього засідання до боржника не висунуто вимог.

Зазначені обставини унеможливлюють подальше провадження у справі про неплатоспроможність боржника, оскільки КУзПБ не передбачає можливості здійснювати процедури банкрутства стосовно особи, до якої не висунуто вимог кредиторів.

Слід зазначити, що Книга четверта КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" містить особливі підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Так, відповідно до частини 7 статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;

4) боржник не має фінансових можливостей виплачувати заборгованість за кредитом в іноземній валюті, забезпеченим квартирою або житловим будинком, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, на умовах, передбачених цим Кодексом.

Суд також може закрити провадження у справі про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника (ч. 11 ст. 126 КУзПБ).

Також передбачено можливість закриття провадження у справі про неплатоспроможність за клопотанням кредиторів у разі порушення боржником плану реструктуризації боргів (ч. 3 ст. 128 КУзПБ), за результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів (ч. 3 ст. 129 КУзПБ).

За змістом частини 1 статті 134 КУзПБ провадження у справі закривається при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів.

Таким чином, Книгою четвертою КУзПБ не врегульовано ситуацію, коли після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредиторами не висунуто вимог до боржника.

Водночас, статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Слід зазначити, що ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства містить особливі підстави для закриття провадження у справі про банкрутство.

Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо:1) боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того самого боржника; 4) відновлено платоспроможність боржника або погашені всі вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів; 5) затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом; 6) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог; 7) справа не підлягає розгляду в господарських судах України; 8) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5 і 7 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 8 і 9 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

У випадках, передбачених пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (ч. 4 ст. 90 КУзПБ).

Так, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 90 КУзПБ зазначено, що Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог.

У такій же ситуації стосовно фізичної особи, на переконання суду, подальше провадження у справі про неплатоспроможність, також є неможливим, тому його належить закрити.

Але, як зазначено вище, частиною 2 вказаної статті визначено стадію, на якій суд може закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.6 цієї статті - лише після визнання боржника банкрутом.

Водночас, пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство юридичної особи, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки судом встановлено, що після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 станом на дату проведення попереднього засідання до боржника не висунуто вимог, суд не має змоги належним чином надати обґрунтовану оцінку твердженням боржника щодо його неплатоспроможності.

У такій ситуації, на переконання суду, подальше провадження у справі про банкрутство є неможливим, тому його належить закрити на підставі п.8 ч.1 ст. 90 КУзПБ.

Визначаючи підставу для закриття провадження у справі про банкрутство, суд виходить з того, що КУзПБ не встановлено вичерпних підстав для закриття провадження у справі про банкрутство до визнання боржника банкрутом в разі, якщо після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство до боржника не висунуто вимог, а пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ передбачено підставу для закриття провадження у справі про банкрутство в такому випадку.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв до набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства, визначаючи наслідки порушення 30-денного строку на подання письмових заяв з вимогами до боржника, встановлював правило щодо того, що вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними (частина друга статті 14 у редакції, що діяла до 19.01.2013); позбавлення таких вимог статусу конкурсних з їх погашенням в шосту чергу в ліквідаційній процедурі (частина четверта статті 23 у редакції, що діяла після 19.01.2013).

Частиною четвертою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію 21.10.2019, у свою чергу, встановлено, що кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Отже, на думку суду, законодавець усвідомлено протягом тривалого часу зменшує наслідки порушення конкурсним кредитором 30-денного строку на подання письмових заяв з вимогами до боржника, у чому вбачається вияв поваги законодавця до прав кредиторів на їх легітимні очікування щодо можливості погашення наявного боргу навіть у випадку порушення 30-денного строку на подання вимог конкурсних кредиторів, що у загальному сенсі відповідало нормам Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині пропорційності втручання у права таких кредиторів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 11.02.2021 у справі № 910/16593/19.

З цієї точки зору виправданим видається підхід суду до застосування до спірної ситуації норм саме пункту 8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, застосування якого за своїми наслідками більше відповідає загальній динаміці законодавчої спрямованості нормативного регулювання інституту виявлення конкурсних кредиторів і не призводить до визнання вчасно не поданих вимог конкурсних кредиторів до боржника погашеними.

Крім того, Верховний суд у вказаній постанові зазначив наступне: "Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові дійшов висновків про те, що в разі небажання кредиторів з тих чи інших підстав брати участь у справі про банкрутство боржника та задоволення своїх вимог у процедурі банкрутства і, відповідно, неподання до боржника кредиторських заяв законодавець передбачив відповідні наслідки, які визначені ним в частині четвертій статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме визнання таких вимог погашеними, а виконавчих документів за відповідними вимогами - такими, що не підлягають виконанню.

Натомість Верховний Суд вважає, що в такому випадку виключається навіть теоретична можливість подання іншими кредиторами своїх вимог до боржника поза межами 30-денного строку, що суперечить підходу законодавця, закладеному в частині четвертій статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що подібний підхід апеляційного господарського суду суперечить системному тлумаченню частини четвертої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, яка серед наслідків неподання заяви конкурсним кредитором протягом 30 днів передбачає лише позбавлення його права вирішального голосу, а не визнання його вимог погашеними, а виконавчих документів за відповідними вимогами - такими, що не підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що оскільки після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство юридичної особи станом на дату проведення попереднього засідання до боржника не висунуто вимог, суд не має змоги належним чином надати обґрунтовану оцінку твердженням боржника щодо його неплатоспроможності, адже такі твердження боржника у процедурі банкрутства мають бути досліджені судом критично з урахуванням як думки розпорядника майна, так й інших конкурсних кредиторів. Тому подальше провадження у справі про банкрутство є неможливим, у зв`язку з чим, його належить закрити на підставі пункту 8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якого господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.".

Підсумовуючи вищевикладене, суд за результатами розгляду справи у попередньому засіданні констатує про відсутність заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника, недоведення боржником своєї неплатоспроможності та закриває в зв`язку з цим провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

За наведених обставин, керуючись п.8 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

2. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

3. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Янчука Володимира Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 28.08.2013 №1384).

4. Копію ухвали надіслати боржнику, арбітражному керуючому Янчуку Володимиру Володимировичу, Головному управлінню ДПС у Рівненській області, Рівненському міському відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Сектору з питань банкрутства у Рівненській області відділу банкрутства Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), товариству з обмеженою відповідальністю "Карго-Ком".

5. Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства - 16.03.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 22.03.2021.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич