СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"25" березня 2021 р. Справа № 905/1558/20

Суддя - доповідач: Плахов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, (вх. №899 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 (суддя Макарова Ю.В., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення - не зазначено, дата складення повного тексту - 15.02.2021р.)

за позовом: Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича, м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 417759,23грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича про стягнення 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 44205,66грн. інфляційних, 17580,29грн. - 3% річних, 178223,11грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за отриману теплову енергію за період з жовтня 2016 по лютий 2019 за договором №83 від 01.09.2009 на відпуск теплової енергії.

19.10.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про зменшення позовних вимог, в якому зазначав, що заявлена сума заборгованості виникла за період з 15.10.2016р. (згідно акту на включення централізованого опалення) до 20.12.2017р. (до прийняття теплового вузла згідно акту від 21.12.2017р.) та просив суд стягнути з відповідача 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 43848,36грн. інфляційних, 17464,65грн. - 3% річних, 178223,11грн. пені.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 задоволено частково позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" до фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича про стягнення 417759,23грн.; стягнуто з фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" заборгованість за теплову енергію у розмірі 178223,11грн.; інфляційні в сумі 42722,01грн., 3% річних у розмірі 17028,03грн., пеню у розмірі 178223,11грн. та судовий збір у розмірі 6242,95грн.; відмовлено в частині стягнення 3% у розмірі 436,62грн, інфляційних втрат у розмірі 1126,35грн.; повернуто Комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7,09грн, який надмірно сплачено згідно з платіжними дорученнями №933 від 04.08.2020р. та №1419 від 27.11.2019р.

ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", розмір ставки за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Виходячи з положень Закону України "Про судовий збір", апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 9399,57грн.

Згідно наданої апелянтом квитанції про сплату судового збору від 16.03.2021р. №31359577, апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 2250,00грн.

Отже, апелянтом не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, суддя- доповідач дійшов висновку, що апелянтом не було виконано вимог пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Щодо клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 та частини 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Тобто, строк подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду від 11.02.2021р. (15.02.2021р. - дата складення повного тексту) сплив 09.03.2021р.

З матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом було подано апеляційну скаргу до господарського суду Донецької області 17.03.2021р., що підтверджується відбитком штампу поштового зв`язку в якому апеляційна скарга надійшла до місцевого господарського суду.

Отже, апелянт звернувся з апеляційною скаргою до господарського суду Донецької області 17.03.2021р., тобто, після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду від 11.02.2021р., апелянт посилається на те, що дана справа стосується стягнення заборгованості за теплопостачання у нежитлове приміщення, співвласником якого без виділення частки в натурі є ОСОБА_1 , якому належить Ѕ частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Саме заборгованість за опалення всього приміщення стягнута рішенням суду від 11.02.2021р. у даній справі з іншого співвласника приміщення Романенка М.М .

Апелянт звертає увагу суду на те, що не брав участі у розгляді справи №905/1558/20, жодною зі сторін не заявлялось клопотання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, судом першої інстанції за власною ініціативою апелянт до участі у справі також не залучався, а про існування даного судового спору та про рішення суду по даній справі апелянт дізнався від відповідача 27.02.2021р., після отримання відповідачем поштою судового рішення від 11.02.2021р.

Суддя-доповідач зазначає, що практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992 року).

Розглянувши подане заявником апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України, суддя-доповідач вважає, що строк апелянтом пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Разом з тим, з урахуванням, тих обставин, що апелянтом до апеляційної скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач дійшов висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 залишити без руху.

2. ОСОБА_1 усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.В. Плахов