РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2021Справа № 910/292/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП"

до Комунального Підприємства "Київпастранс"

про стягнення 69 521,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення основного боргу у розмірі 63 185, 22 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 516, 45 грн, 3% річних у розмірі 1 080, 21 грн та пені у розмірі 3 739, 19 грн. Крім того, просить суд стягнути з відповідача 7 000,00 грн вартості послуг професійної допомоги.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №52.20-150 від 26.03.2020 року щодо порушення оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, так позивач ухвалу суду від 11.01.2021 отримав - 22.01.2021, відповідач - 20.01.2021.

05.02.2021 року через канцелярію суду відповідач надав суду відзив на позовну у якому позовні вимоги в частині заборгованості фактично визнає, але заперечує проти відшкодування витрат на правничу допомогу.

Розгляд даної справи здійснюється після виходу судді Ягічевої Н.І. з відпустки.

Приписами статті 248 ГПК передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» (постачальник) та Комунальним підприємством «Київпастранс» (покупець) укладено договір №52.20-150 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Двигуни та їх частини» код 34310000-3 за ДК 021:2015 (запасні частини до двигунів автобусів типу Богдан - А 144) (далі - товар), а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації (додаток № 1), що додається до цього Договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 Договору сума цього договору визначається згідно з специфікацією (додаток № 1) і становить 2 508 873,10 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 501 774,62 грн, разом ціна Договору становить 3 010 647,72 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточній рахунок постачальника протягом 60 (шістдесят) робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-передача товарів за кількістю і якістю тощо, які передбачені цим договором, виконуються філіями або відокремленими підрозділами відповідача, перелік яких зазначається в додатку №4, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки товару - протягом дії договору.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з Інкотермс 2010 за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи позивача, перелік яких зазначається в додатку №4 до договору. При цьому транспортування товару проводиться за кошти позивача і вартість такої доставки входить в ціну договору.

За порушення термінів оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості непоставленого в строк товару, за кожен день прострочення (п.7.3 Договору).

Позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 63 185,22 грн за видатковою накладною №5367 від 06.04.2020 року.

Спір у справі, за твердженням позивача, виник у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, не сплативши суму отриманого товару, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 63 185, 22 грн - сума основного боргу, 1 516, 45 грн - інфляційні втрати, 1 080, 21 грн - 3% річних, 3 739, 19 грн - сума пені.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із вимогою про сплату основного боргу №0109 від 01.09.2020 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП" підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу обумовлений договором товар, але відповідач в свою чергу не розрахувався за отриманий товар, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 63 185,22 грн суми основного боргу.

Враховуючи викладене та доданих до матеріалів справи позивачем належно засвідчену видаткову накладну №5367 від 06.04.2020 року, рахунок на оплату №25 від 06.04.2020 року, суд дійшов висновку щодо задоволення позовний вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 63 185,22 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 739, 19 грн - сума пені за період з 04.07.2020 по 30.12.2020.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, згідно із п. 7.3 Договору, за порушення термінів оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості непоставленого в строк товару, за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем суми пені, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 3 739, 19 грн за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 516, 45 грн за період з 01.06.2029 по 30.12.2020 та 3% річних у розмірі 1 080, 21 грн за період з 06.06.2020 по 30.12.2020.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем суми 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 516, 45 грн за період з 01.06.2029 по 30.12.2020 та 3% річних у розмірі 1 080, 21 грн за період з 06.06.2020 по 30.12.2020 за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього щодо стягнення основного боргу у розмірі 63 185, 22 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 516, 45 грн, 3% річних у розмірі 1 080, 21 грн та пені у розмірі 3 739, 19 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених ним витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію договору про надання правової допомоги від 23.12.2020;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- ордер;

- платіжне доручення №1701 від 28.12.2020 на суму 7 000,00 грн;

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги від 23.12.2020 клієнт доручає, а адвокат зобов`язується здійснити від імені та за рахунрк клієнта наступн юридичні дії: представляти права та законні інтереси клієнта в судах першої інстанції, судах апеляційної та касаційної інстанції, здійснювати професійну діяльність згідно умовам цього договору з усіма правами адвоката, які передбачені законодавством України у зв`язку зі зверненням клієнта до Господарського суду м. києва до Комунального Підприємства "Київпастранс" про стягнення заборгованості, за договором поставки №52.20-150 від 26.03.2020.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що всього гонорар адвокта складає 7000, 00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

При цьому, позивач не надав детальний опис фактично виконаних робіт (наданих послуг), та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, однак навів такий перелік у попередньому (орієнтовному) розрухунку судових витрат.

Ураховуючи, що розгляд цієї справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, а також відсутність доказів, що витрати у розмірі 7 000 грн були фактичними і неминучими, суд дійшов висновку про відмову в покладенні на відповідача 4 000 грн, передбачених за проведення чотирьох судових засідань (відеоконференцій) згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (Набережне шосе, буд. 2, м. Київ, 04070, код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» (вул. Караваєва, 39, м. Дніпро, 49000, код 40257391) суму основного боргу у розмірі 63 185 (шістдесят три тисячі сто вісімдесят п`ять) грн 22 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 516 (одна тисяча п`ятсот шістнадцять) грн 45 коп., 3% річних у розмірі 1 080 (одна тисяча вісімдесят) грн 21 коп., суму пені у розмірі 3 739 (три тисячі сімсот тридцять дев`ять) грн 19 коп., судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 25.03.2021

Суддя Н.І. Ягічева