Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/121/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Данілейко В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Дорогань О.М., адвокат, довіреність від 21.12.2020,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейсагро" (м.Кропивницький, Кіровоградська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (с.Межирічка, Коростенський район, Житомирська область)

про стягнення 418362,41грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейсагро" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" про стягнення 418362,41грн з яких: 296756,04грн основного боргу, 14469,24грн пені, 59351,21грн штрафу, 43259,74грн 36% річних, 4526,18грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.03.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.03.2021 відкладено розгляд справи по суті на 24.03.2021.

18.03.2021 до суду від представника відповідача надійшли: заява про участь в судовому засіданні 24.03.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та заява щодо відшкодування понесених позивачем витрат пов`язаних з правничою допомогою в сумі 5416,67грн.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 24.03.2021 не направив, відзиву на позов не подав. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином.

23.03.2021 через діловодну службу представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з невідкладною робочою поїздкою до м.Києва та той факт, що про розгляд вказаної справи стало відомо лише 11.03.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 24.03.2021, який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи посилаючись на необґрунтованість клопотання та відсутність поважних причин неявки представника відповідача.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, враховуючи таке.

За змістом частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 ГПК України).

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд враховує, що неможливість прибути в судове засідання 24.03.2021 представником відповідача документально не підтверджена, у зв`язку з чим суд не розцінює невідкладну робочу поїздку представника відповідача до м.Києва як поважну підставу для відкладення розгляду справи.

У даному випадку, явка представників сторін в судове засідання 24.03.2021 обов`язковою не визнавалась і нез`явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Посилання представника відповідача на те, що про розгляд даної справи йому стало відомо лише 11.03.2021 не підтверджується матеріалами справи. Так, ухвалу суду від 09.02.2021 про відкриття провадження у даній справі та призначення судового засідання на 02.03.2021 представнику відповідача було вручено 22.02.2021, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції за 09.02.2021 та відстеженням з офіційного сайту Укрпошти (а.с.72-73). Ухвалою суду від 02.03.2021 у зв`язку з неявкою представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 24.03.2021 (а.с.76). Представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 11.03.2021, що підтверджується його заявою про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій матеріалів справи №906/121/21 (а.с.78). Крім того, судом досліджено та встановлено, що копію позовної заяви ТОВ "Агробалтік" отримано 08.02.2021.

Отже, з наведеного слідує, що про перебування на розгляді у суді справи №906/121/21 представнику відповідача було відомо з 22.02.2021, у зв`язку з чим суд вважає необґрунтованим посилання на недостатність часу для підготовки заперечень на позов.

Суд враховує, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи. Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують відповідача до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування господарського процесу.

Суд також звертає увагу, що у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 р.).

Суд констатує, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, в судове засідання не прибув, відзиву на позов не подав. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті, а тому дійшов висновку про розгляду справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейсагро" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №ЗУП-40/20 (далі договір) (а.с.52-58).

У відповідності до п.1.1 договору ТОВ "Грейсагро" (постачальник) зобов`язався передати у власність ТОВ "Агробалтік" (покупцю) продукцію виробничо-технічного призначення (далі товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах договору.

Згідно з п.1.2 договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, загальна вартість товару, термін та умови оплати, а також інші умови визначені в специфікаціях - додатках до договору, які є його невід`ємними частинами.

За договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу; асортимент, кількість та ціна якої визначається специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактурами, що є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору).

Ціна товару, що поставляється за договором, вказується у специфікаціях в національній валюті України, визначається еквівалент у гривнях (п.2.2 договору).

У відповідності до п.2.3 договору, загальна сума договору визначається сукупністю специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур. У випадку розбіжностей даних у специфікаціях щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Товар, що був переданий покупцю в межах цього договору тільки згідно накладних (без укладання специфікацій та/або інших додаткових угод до договору), має бути оплачений не пізніше 10 календарних днів з моменту його отримання за відповідною накладною. При затримці платежів перераховані грошові кошти направляється на погашення в першу чергу штрафних санкцій, пені, відсотків, а після цього суми основного боргу (п. 3.6 договору).

Пунктом 3.7 договору сторонами погоджено, що покупець при перерахуванні коштів за товар у платіжному дорученні (в графі Призначення платежу) повинен зазначити згідно якого договору та якої специфікації перераховано даний платіж. У разі не зазначення цих даних, або в разі неправильно вказаного призначення платежу, та/або в разі несвоєчасної оплати товару, постачальник має право на свій розсуд віднести отримані грошові суми на погашення в першу чергу штрафних санкцій, пені, відсотків, після цього суми основного боргу.

Згідно п.3.10 договору, покупець зобов`язаний при необхідності та при першій вимозі постачальника, протягом 10 календарних днів надати постачальнику належним чином оформлений акт звірки взаєморозрахунків (за підписом директора та/бо підписом головного бухгалтера та печаткою покупця).

У відповідності до п.3.11 договору, покупець, який здійснює оплату за поставлений товар частинами, та порушує терміни оплати зазначені у відповідній(них) специфікації(ях), при порушенні будь-якої із частин, зобов`язується на вимогу та у терміни зазначені постачальником, здійснити повний розрахунок за увесь отриманий товар відповідно до умов договору.

У разі невиконання будь-яких умов інших договорів, які були (будуть) підписані між сторонами, постачальник має право вимагати довгострокової оплати за поставлений товар по договору, а покупець зобов`язується здійснити повний розрахунок у строки зазначені у вимозі (п.3.12 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що товар за умовами договору поставляється окремими партіями на підставі погоджених сторонами специфікацій, які вважаються погодженими сторонами з моменту направлення постачальником покупцеві рахунку на оплату товару. У випадку якщо документально визначити узгодження сторонами неможливо, або важко, це може підтверджуватися діями сторін, такими як відвантаження, приймання або оплата товару.

Перехід права власності здійснюється в момент передачі товару з одночасним підписанням видаткової накладної (п. 4.11 договору).

У пункті 10.1 договору сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, але продовжує залишатися чинним до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Судом встановлено, що до договору поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020 між сторонами було погоджено поставку товару згідно підписаних ними Специфікацій до договору:

- №1 від 15.05.2020 на суму 225599,04грн з ПДВ, зі строком 20% оплати вартості товару в сумі 45119,81грн до 01.06.2020 та 80% оплати вартості товару в сумі 180479,23грн - до 15.10.2020 (а.с.19);

- №2 від 30.06.2020 на суму 60894,96грн з ПДВ, зі строком 100 % оплати вартості товару до 15.10.2020 (а.с.20);

- №3 від 03.07.2020 на суму 27857,76грн з ПДВ, зі строком 20% оплати вартості товару в сумі 5571,55грн до 01.08.2020 та 80% оплати вартості товару в сумі 22286,21грн - до 15.10.2020 (а.с.21);

- №4 від 03.07.2020 на суму 32659,20грн з ПДВ, зі строком 20% оплати вартості товару в сумі 6531,84грн до 01.08.2020 та 80% оплати вартості товару в сумі 26127,36грн до - 15.10.2020 (а.с.22);

- №5 від 15.07.2020 на суму 10640,04грн з ПДВ, зі строком 100 % оплати вартості товару до 15.10.2020 (а.с.23).

Договір поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020 та укладені до нього Специфікації підписані представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Відповідно до умов договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату по замовленню (а.с.29-34), а саме: рахунок на оплату по замовленню №339 від 15.05.2020 на суму 225599,04грн з ПДВ; рахунок на оплату по замовленню №2237 від 30.06.2020 на суму 60894,96грн з ПДВ; рахунок на оплату по замовленню №2304 від 03.07.2020 на суму 27857,76грн з ПДВ; рахунок на оплату по замовленню №2307 від 03.07.2020 на суму 32659,20грн з ПДВ; рахунок на оплату по замовленню №2392 від 15.07.2020 на суму 10640,04грн з ПДВ.

Позивачем на виконання умов договору поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020, відповідно до Специфікацій №1 від 15.05.2020, №2 від 30.06.2020, №3 та №4 від 03.07.2020, №5 від 15.07.2020 до договору, було поставлено відповідачу товар на загальну суму 357651,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №1639 від 20.05.2020 на суму 225599,04грн, №2465 від 30.06.2020 на суму 60894,96грн, №2550 від 03.07.2020 на суму 27857,76грн, №2553 від 03.07.2020 на суму 32659,20грн, №2632 від 15.07.2020 на суму 10640,04грн (а.с.24-28). Накладні підписані представниками обох сторін та їх підписи скріплені печатками товариств.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до умов договору поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020, строків оплати, узгоджених сторонами в Специфікаціях №1 від 15.05.2020, №2 від 30.06.2020, №3 від 03.07.2020, №4 від 03.07.2020, №5 від 15.07.2020 до договору та положень ч.1 ст.530 ЦК України, відповідач зобов`язаний був оплатити отриманий від позивача товар: у сумі 45119,81грн у строк до 01.06.2020, у сумі 12103,39грн у строк до 01.08.2020 та у сумі 300427,80грн у строк до 15.10.2020.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" 29.12.2020 оплачено поставлений позивачем товар лише частково, а саме виконано зобов`язання відповідно до специфікації №2 від 30.06.2021 та здійснено оплату товару згідно видаткової накладної №2465 від 30.06.2020 на суму 60894,96грн, що підтверджується копіями меморіального ордеру від 29.12.2020 на суму 60894,96грн та банківською випискою (а.с.34-35).

В порушення умови договору, відповідач не здійснив розрахунків за поставлений товар у повному обсязі та у визначений сторонами у зазначених вище Специфікаціях строк.

Відповідно до довідки позивача від 02.02.2021, заборгованість відповідача за поставлений товар за спірним договором станом на 02.02.2021 складає 296756,04грн (а.с.36). Зазначена заборгованість відповідача станом на час розгляду спору не змінилась, про що представник позивача повідомив в судовому засіданні 24.03.2021.

У зв`язку з порушенням відповідачем визначених договором поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020 та Специфікаціями до нього строків оплати товару та несвоєчасного проведення остаточних розрахунків за отриманий товар, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій за прострочку оплати товару. За розрахунками позивача, сума основної заборгованості відповідача становить 296756,04грн. Крім суми основного боргу позивач, на підставі п.п.5.1.1., 5.8. договору та керуючись ст.ст. 610-612, 625 ЦК України, ст.231 ГК України, просить стягнути з відповідача 14469,24грн пені, 59351,21грн штрафу, 43259,74грн 36% річних, 4526,18грн інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст.1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, відносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020 на умовах зазначених у Специфікаціях до нього №№1, 2, 3, 4, 5.

Згідно ст.712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 357651,00грн, що підтверджується видатковими накладними №1639 від 20.05.2020 на суму 225599,04грн, №2465 від 30.06.2020 на суму 60894,96грн, №2550 від 03.07.2020 на суму 27857,76грн, №2553 від 03.07.2020 на суму 32659,20грн, №2632 від 15.07.2020 на суму 10640,04грн, де постачальником вказано позивача, покупцем відповідача, підстава господарської операції договір поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020. Прийняття товару відповідачем підтверджується підписаними видатковими накладними. При цьому, зі сторони відповідача зазначені накладні підписані без зауважень щодо кількості отриманої продукції та її вартості.

Як вказано в п.1.2. договору термін оплати зазначається у специфікації до наведеного договору. Згідно п.3 специфікацій (підпис і печатка відповідача на яких свідчить про погодження ним зазначених специфікацій) в тому числі щодо строків оплати.

Проте, як вбачається з матеріалів справи оплата проведена відповідачем лише частково на суму 60894,96грн, що підтверджується платіжними документами від 29.12.2020 (а.с.34-35). Доказів оплати товару в сумі 296756,04грн відповідачем не надано.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що строк оплати вартості поставленого за договором поставки №ЗУП-40/20 від 06.05.2020 товару пропущено (докази оплати відсутні), у відповідача виникла заборгованість, розмір якої підтверджується документально та становить 296756,04грн. За таких обставин, позов в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Розглядаючи питання про стягнення з відповідача 14469,24грн пені, 59351,21грн штрафу, 43259,74грн 36% річних та 4526,18грн інфляційних втрат, суд враховує вищенаведене, а також таке.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Відповідно до пункту 5.1.1 договору сторони домовились, що крім відповідальності встановленої п.5.1 даного договору покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення, а також додатково сплачує штраф у розмірі 20% (двадцять) процентів від суми несплаченого боргу.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіривши правильність нарахування позивачем штрафу та пені, судом встановлено, що вказані нарахування штрафу в сумі 59351,21грн, пені в сумі 14469,24грн, проведені арифметично вірно та у відповідності з умовами договору і приписами чинного законодавства.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами пункту 5.8 договору, в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього договору покупець, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості 36% річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідною Специфікацією та/або додатковою(ими) угодою(ами) до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

За прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховано 36% річних в сумі 43259,74грн та інфляційні в сумі 4526,18грн (розрахунок а.с. 4-6).

Враховуючи приписи ст.625 ЦК України, а також встановлений судом факт прострочення відповідачем платежів, вимоги в частині стягнення інфляційних та річних є правомірні. При цьому, річні підлягають нарахуванню з розрахунку 36%, оскільки це передбачено договором (п.5.8 договору) та не суперечить закону.

Перевіривши проведені позивачем нарахування 36% річних та інфляційних втрат, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 43259,74грн 36% річних та інфляційних в сумі 4526,18грн правомірними і такими, що підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення 296756,04грн основного боргу, 14469,24грн пені, 43259,74грн 36% річних, 4526,18грн інфляційних втрат, 59351,21грн штрафу підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються відповідача.

Що стосується витрат на надання правової допомоги у розмірі 5416,67грн, суд зазначає таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5275 від 28.09.2012, видане Дорогань О.М. (а.с.44).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Судом встановлено, що 01.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейсагро" (клієнт) та Адвокатом Дорогань Олександром Михайловичем (адвокат) було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №11/01/2021, за умовами п.1.1 якого сторони погодили, що предметом даного договору є надання адвокатом, відповідно до норм чинного законодавства України та умов даного договору, правничої (правової) допомоги клієнту, щодо правовідносин, які виникли між клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (ідентифікаційний код юридичної особи 40819430), (далі по тексту - боржник), у зв`язку, із невиконанням у повному обсязі та у встановлені стоки, останнім, зобов`язань за договором поставки № ЗУП-40/20 від 06 травня 2020 року та укладених до нього додатків (специфікацій, видаткових накладних та інших документів, що стосуються договору поставки), а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) за надану правничу (правову) допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених даним договором.

За умовами пункту 1.2 договору від 01.02.2021, правнича (правова) допомога, може надаватися адвокатом з питань, визначених в п. 1.1. даного договору, клієнту, у тому числі, але не обмежуючись, наступним чином (шляхом):

1.2.1. правовий аналіз документів, що стосуються правовідносин, які виникли у клієнта відповідно до п. 1.1. даного договору;

1.2.2. надання в усній формі правової інформації, консультацій та роз`яснень, що стосуються правовідносин, які виникли у клієнта відповідно до п.1.1. даного договору;

1.2.3. підготовка та написання позовної заяви про стягнення: заборгованості, % річних, пені, індексу інфляції та штрафу за договором поставки;

1.2.4. надіслання, засобами поштового зв`язку, від імені клієнта на адресу Боржника позовної заяви: про стягнення заборгованості, % річних, пені, індексу інфляції та штрафу за договором поставки.

1.2.5. подання позовної заяви про стягнення: заборгованості, % річних, пені, індексу інфляції та штрафу за договором поставки та доданих до неї додатків до господарського суду Житомирської області (шляхом надіслання засобами поштового зв`язку чи/або безпосереднього подання до канцелярії суду);

1.2.6. представництво прав та законних інтересів клієнта у господарському суді Житомирської області, під час розгляду господарської справи, за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (ідентифікаційний код юридичної особи 40819430), про стягнення: заборгованості, % річних, пені, індексу інфляції та штрафу за договором поставки.

Пунктом 1.3 договору від 01.02.2021 сторони передбачили, що обсяг фактично-наданої правничої (правової) допомоги клієнту та її загальна вартість (загальний розмір гонорару (винагороди)) визначається (погоджується) сторонами, шляхом укладення акту про надання правничої (правової) допомоги, що також підтверджує відсутність будь-яких претензій, щодо об`єму та якості виконаних робіт, часу виконання робіт та їх вартості.

Відповідно до пункту 5.1 договору від 01.02.2021, розмір гонорару (винагороди) адвоката, за надання правничої (правової) допомоги клієнту, передбаченої умовами даного договору та укладених до нього додатків, становить 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, за одну годину роботи адвоката, із розрахунку, що одна година становить 60 хв.

Розмір гонорару (винагороди) адвоката за фактично надану правничу (правову) допомогу клієнту, визначається (погоджується) сторонами у акті про надання правничої (правової) допомоги та підлягає до сплати клієнтом адвокату, на протязі 10 (десяти) календарних днів, з моменту підписання акту про надання правничої (правової) допомоги (пункт 5.2 договору від 01.02.2021).

Вказаний договір підписаний уповноваженими особами.

На виконання вимог даного договору сторонами було складено акти про надання правничої (правової) допомоги від 02.02.2021 та від 17.03.2021 (а.с.42, 86)

У даних актах від 02.02.2021 та від 17.03.2021 вказано, що послуги надані в повному обсязі, оформлені належним чином, сторони не мають претензій одна до одної.

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Отже, керуючись приписами ст.129 ГПК України, враховуючи, що позивачем підтверджено правовий статус представника - адвоката, надано докази оплати послуг прийнятих згідно з актами від 02.02.2021 та від 17.03.2021 про надання правничої (правової), оцінивши заявлені до стягнення витрати, юридичну кваліфікацію правовідносин у справі, з урахуванням всіх аспектів цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, суд встановив, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена до стягнення, погоджена сторонами, узгоджена з предметом позову, наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг та обсягом таких послуг.

Факт понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5416,67грн підтверджується платіжними дорученнями №2627 від 02.02.2021 та №2854 від 17.03.2021 (а.с.43, 87).

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З урахуванням наведеного, оскільки позовні вимоги у даній справі задоволені у повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення витрати позивача на оплату правничої допомоги в сумі 5416,67грн з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробалтік" (11524, Житомирська область, Коростенський район, с.Межирічка, вул. Гаврилюки, будинок 17; ідентифікаційний код 40819430) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейсагро" (25015, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Євгена Маланюка, буд. 24; ідентифікаційний код 40897058):

- 296756,04грн основного боргу,

- 14469,24грн пені,

- 43259,74грн 36% річних,

- 4526,18грн інфляційних втрат,

- 59351,21грн штрафу,

- 6275,44грн витрат по сплаті судового збору,

- 5416,67 витрат на оплату послуг адвоката.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.03.21

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2 - позивачу (рек.),

3 - відповідачу (рек. з пов.).

та на електронну пошту:

-

-