ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1066/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Богатиря К.В., Бєляновського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП»

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020

по справі № 916/1066/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП»

про стягнення 43788,44 грн., -

суддя суду першої інстанції Бездоля Ю.С.

місце винесення ухвали: м. Одеса, Господарський суд Одеської області

повний текст складено - 20.11.2020

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гаріст Надія Махсотівна звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» про стягнення 43788,44 грн., з яких: 19200 грн. заборгованості за надані послуги із перевезення, 6980 грн. відшкодування завданих збитків та 17608,44 штрафних санкцій.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №21/12/18 на перевезення вантажів від 21.12.2018.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» на користь Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни 6980 грн. збитків, 17608,44 грн. штрафних санкцій та 1180,33 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано наступним.

Місцевим господарським судом встановлено, що у спірному перевезенні відповідачем - ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» фактично допущено порушення договірних зобов`язань та позивачем на підставі п.5.3 договору правомірно застосовано до нього відповідальність у вигляді нарахування штрафу за простій автомобілю на завантаженні/розвантаженні у розмірі еквіваленту 50 доларів США у гривнях за курсом НБУ на день оплати - на території України за кожну розпочату добу простою.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення збитків, судом зазначено, що в діях ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» наявний склад правопорушення у вигляді збитків Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача вартості перевезення судом зазначено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження узгодженої сторонами та/або належної вартості такого перевезення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 по справі №916/1066/20 частково та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

1. Скаржник зазначає, що задовольняючи дані вимоги, суд помилково не надав належної оцінки п.2.2.11. договору на перевезення вантажів від « 21» грудня 2018 року №12/12/18, згідно якого Перевізник зобов`язується за свій рахунок залучати, за потреби, до виконання робіт, вказаних в п. 2.1 даного договору сторонні організації та при цьому нести повну відповідальність за результати роботи/наданих послуг третіх осіб перед замовником.

У пункті 2.1. Договору серед іншого передбачена організація вантажно-розвантажувальних робіт.

Отже, вимога щодо стягнення вартості сплачених позивачем послуг за вантажно-розвантажувальні роботи є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на положення п.2.2.11. Договору, за яким оплата цих витрат є обов`язком саме позивача;

2. Позивач фактично не завершив перевезення, вантаж Вантажоодержувачу не доставив, самовільно вивантаживши його на «півдороги», отже на думку апелянта, не має права на стягнення штрафних санкцій за перевозку, яка не була здійснена.

Крім цього, судом не враховане що затримка виникла не з вини відповідача так як митне оформлення товару не є обов`язком відповідача. Митне оформлення вантажу в режимі імпорт - це комплекс дій спрямованих на легалізацію товарів на території України. Відповідно до митного кодексу України власник товару або його представник зобов`язаний провести митне оформлення товару (вантажу), а саме: провести митні платежі і митні формальності.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

11.01.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюка І.Г., суддів: Богатир К.В., Бєляновського В.В. що підтверджується витягом з протоколу розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи № 916/1066/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

19.01.2021 матеріали справи №916/1066/20 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/1066/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020.

Визначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено ФОП Гаріст Надії Махсотівни строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно-західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 у справі 3 916/1066/20.

Згідно з частино тринадцятою статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Однак, станом на час ухвалення постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною першою статті 273 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

21.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» (замовник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Гаріст Надією Махсотівною (перевізник, позивач) укладено договір на перевезення вантажів №21/12/18, відповідно до якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень автомобільним транспортом у міських, міжміських сполученнях на території України. Перевізник на підставі усних заявок замовника здійснює перевезення вантажу власним автотранспортом або організовує перевезення вантажів із залученням третьої сторони. Замовник зобов`язується вчасно сплатити перевізнику вартість перевезення вантажу в розмірі, визначеному сторонами згідно із положеннями розділу 3 цього договору та на підставі наданих виконавцем рахунків за перевезення. Обов`язкове оформлення від двох сторін супроводжуючих документів на перевезення вантажу згідно чинного законодавства України.

Згідно з п.п. 2.2.1, 2.2.6, 2.2.9, 2.2.11, 2.2.12 договору перевізник зобов`язався забезпечити своєчасну подачу автомобіля під завантаження, у визначене замовником місце вантаження; подавати автомобілі під завантаження/розвантаження за адресою і в терміни, вказані замовником; доставити і здати вантаж вантажоодержувачу; за свій рахунок залучати, за потреби, до виконання робіт, вказаних в п. 2.1 даного договору сторонні організації та при цьому нести повну відповідальність за результати роботи/наданих послуг третіх осіб перед замовником; укладати від свого імені та за свій рахунок договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу та при цьому нести повну відповідальність за результати наданих послуг третіх осіб перед замовником.

У відповідності до п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.5 замовник зобов`язався надавати вантаж для перевезень згідно із умовами цього договору. При необхідності та на вимогу перевізника надавати «замовлення на перевезення», що є невід`ємною частиною цього договору, в якому вказані: пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення, додаткові вимоги; забезпечити оформлення товарно-супровідних документів та інших документів необхідних для належного виконання перевізником послуг з перевезення вантажу; організувати вантажно-розвантажувальні роботи, оформлення документів на приймання вантажів до перевезення та їх здачу не більш чим: за 48 години на завантаження/митне оформлення/розвантаження на кожну партію вантажу, що транспортується одним автомобілем (за виконанням вихідних і святкових днів, якщо автомобіль було подано менш ніж за 18 годин до початку таких) (24 години на завантаження і оформлення документів і 24 години на розвантаження і оформлення документів), якщо інше не обумовлене сторонами цього договору.

За п.п. 2.1.10, 3.1, 4.1-4.3 договору Замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги Перевізника. Ціни на послуги узгоджуються сторонами у рахунках-фактурах Перевізника, в національній валюті України. Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Перевізника, протягом 5 банківських днів після отримання рахунка-фактури Перевізника, якщо сторонами не визначеного іншого. Днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на розрахунковий рахунок Перевізника. Витрати по переведенню коштів несе Замовник.

Згідно з п.5.3 договору у випадку збільшення терміну вказаного в п.2.1.5 Замовник сплачує штраф за простій автомобілю на завантаженні/розвантаженні у розмірі еквіваленту 50 доларів США у гривнях за курсом НБУ на день оплати - на території України за кожну розпочату добу простою, що включає вихідні та святкові дні.

У квітні 2019 року позивач отримав усне замовлення від ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» на перевезення вантажу зі статусом «під митним контролем» за маршрутом: м. Одеса (Одеський морський торговельний порт) - м. Київ, що підтверджується обома сторонами.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №7618 позивач прийняв до перевезення вантаж: контейнер MSCU6267618 із вантажем мішковини вагою 9975 кг, який 18.04.2019 був дозволений органом доходів і зборів до переміщення під митним контролем територією України без митного оформлення, про що свідчить відповідний штамп органу доходів і зборів у п.24 накладної із відміткою «під митним контролем». З накладної вбачається, що для перевезення використовувались транспортні засоби із номерами НОМЕР_1 та причіп НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 ; вантажоодержувач - ТОВ «Флорекс Україна» (м. Київ, вул. Березняковська, 29Б); місце розвантаження: Україна, м. Київ.

В подальшому, прийнятий до перевезення вантаж прибув до м. Києва 19.04.2019, про що свідчить штамп Київської митниці ДФС із відміткою «під митним контролем» та штампом «вантаж надійшов» на примірнику митної декларації №UA100000/2019/823560.

Відповідно до акту приймання-передавання №140/19 від 03.05.2019, що складений в порядку ст. 191 Митного кодексу України, вантаж, що перебуває під митним контролем згідно з митною декларацією №UA100000/2019/823560 (тканини з джутових або інших текстильних луб`яних волокон невибілені (сурові) був прийнятий на зберігання на склад митного органу. Акт складений за участю Гаріст М.О. як представника позивача, що діяв на підставі доручення. Відповідна відмітка була також зроблена на митній декларації №UA100000/2019/823560 та міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №7618 із проставленням штампу органу доходів і зборів.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту надання послуг №3585 від 03.05.2019 ТОВ «Консалтинговий регіональний економічний центр» (виконавець) виконало роботи (надано послуги) ФО-П Гаріст Н.М. на загальну суму 5000 грн. з ПДВ, в подальшому виставлено рахунок на оплату №2526 від 03.05.2019 за товар (роботи, послуги): перевантаження товару з одного ТЗ на інший ТЗ вручну на суму 5000 грн. з ПДВ. ФО-П Гаріст Надією Махсотівною сплачено на рахунок ТОВ «Консалтинговий регіональний економічний центр» 5000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1042 від 03.05.2019 із призначенням платежу: за перевантаження товару з/рах №2526 від 03.05.2019, в т.ч. ПДВ - 833,33 грн. Окрім того, в зоні митного контролю були понесені витрати на суму 1980 грн., що підтверджується рахунком-фактурою ТОВ «Автомобільні інтелектуальні технології» № від 03.05.2019 на суму 1980 грн., актом виконаних робіт №ОУТ-138127 та чеком про оплату №26433 від 03.05.2019.

В матеріалах справи наявний рахунок №22 від 15.04.2020 виставлений ФО-П Гаріст Н.М. ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» на суму 43788,44 грн., з яких: вартість наданих послуг із перевезення із урахуванням ПДВ в сумі 19200 грн.; штраф за простій автомобілю при розвантаженні в сумі 17608,44 грн.; відшкодування витрат за послуги в зоні митного контролю в сумі 1980 грн. та відшкодування витрат із перевантаження товару в сумі 5000 грн. Вказаний рахунок направлено ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» 15.04.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення, накладною та фіскальним чеком.

Вантаж, прийнятий відповідачем до перевезення за умовами договору на перевезення вантажів №21/12/18 від 21.12.2018, перебував під митним контролем, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №7618, митною декларацією №UA100000/2019/823560.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.01.2020 у справі №916/2431/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2020, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» до Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни про відшкодування збитків у розмірі 87363,06 грн. відмовлено в повному обсязі.

Так, за результатами розгляду справи №916/2431/19 судами були встановлені, серед іншого, обставини неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» своїх обов`язків як замовника за договором на перевезення вантажів від 21.12.2018 №21/12/18, визначено, що замовником не було у визначений договором строк виконано своїх зобов`язань, обумовлених спірним договором.

З матеріалів справи вбачається, що після надходження вантажу до м. Києва на митницю, було взято проби (зразки на перевірку), що унеможливило відправку товару на експорт. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи актом взяття проб від 20.04.2019.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ФО-П Гаріст Н. М. листом від 07.05.2019 повідомила ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» про простій автомобілю.

Також матеріали справи свідчать про витрати позивача на перевантаження товару з одного ТЗ на інший ТЗ вручну на суму 5000 грн. з ПДВ, а також за послуги в зоні митного контролю в сумі 1980 грн.

Заявки на перевезення сторонами не підписано, що сторонами не заперечується, така заявка в матеріалах справи відсутня, таким чином, вартість спірного перевезення сторонами не узгоджена.

Позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.

Предметом спору у даній справі є:

- стягнення вартості перевезення, яку позивач розрахував виходячи з середніх цін на такі послуги;

- стягнення збитків, понесених за посиланнями позивача через порушення відповідачем умов п.2.1.5 договору;

- стягнення штрафних санкцій за простій на підставі п.5.3 договору.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За змістом ста 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 4 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно частин 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до п. 1.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 (далі - Правила) (тут і далі- в редакції, чинній на момент укладення ), перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених договорів із замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовий договір (додаток 2).

Спірне перевезення було здійснено на підставі міжнародної товаро-транспортної накладної CMR №7618.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)

Статтею 217 ГК України визначені види господарських санкцій, до яких у відповідності до частини 2 цієї статті віднесена така санкція як відшкодування збитків.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина 1). Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2).

За змістом статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються серед іншого: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Статтею 226 ГК України визначені умови і порядок відшкодування збитків. Так, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Для застосування такого виду відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність всіх складових - обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, факту понесення збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою порушника господарських зобов`язань та збитками, вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність не настає.

Відповідно до п.5.3 договору у випадку збільшення терміну, вказаного в п.2.1.5, Замовник сплачує штраф за простій автомобілю на завантаженні/розвантаженні у розмірі еквіваленту 50 доларів США у гривнях за курсом НБУ на день оплати - на території України за кожну розпочату добу простою, що включає вихідні та святкові дні.

Як вбачається з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору перевезення вантажу від 21.12.2018 року № 21/12/18 укладеного між сторонами по справі, 16.04.2019 року позивач отримав усне замовлення від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП», смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на перевезення вантажу із статусом «під митним контролем» за маршрутом: м. Одеса (Одеський морський торговельний порт) - м. Київ. Для виконання вищевказаного перевезення Фізичною особою-підприємцем Гаріст Надією Махсотівною, м. Одеса було залучено транспортні засоби: DAF CF85.460, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіп ВАРЗ 9996, державний номер НОМЕР_2 , які використовувались нею на підставі договору оренди від 01.01.2019 року №10119, укладеного із орендодавцем Фізичною особою-підприємцем Гаріст Максимом Олеговичем, що сторонами при розгляді справи у суді першої інстанції не заперечувалось.

19.04.2019 року, ввірений перевізнику вантаж було доставлено до м. Києва, що підтверджується штампом Київської митниці ДФС із відміткою «під митним контролем» та штампом «вантаж надійшов» на примірнику митної декларації № UA100000/2019/823560.

Відмітка митного органу на митній декларації № UA100110/2019/133747 свідчить про те, що митне оформлення вантажу, що був предметом перевезення, було завершено 13.05.2019 року.

Таким чином, відповідач своїх обов`язків, як замовника за договором на перевезення вантажів від 21.12.2018 року № 21/12/18, оскільки відповідно до п. 2.1.5 вищевказаного договору останній був зобов`язаний протягом 24 години здійснити митне оформлення документів та розвантаження товару, тобто в строк по 20.04.2019 року.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 08.01.2020 у справі №916/2431/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2020, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» до Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни про відшкодування збитків у розмірі 87363,06 грн. відмовлено в повному обсязі.

При розгляді господарської справи №916/2431/19 судами також були встановлені, серед іншого, обставини неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» своїх обов`язків як замовника за договором на перевезення вантажів від 21.12.2018 №21/12/18, визначено, що замовником не було у визначений договором строк виконано своїх зобов`язань, обумовлених спірним договором.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У розумінні положень частини четвертої статті 75 ГПК України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанцією у спірному перевезенні відповідачем - ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» фактично допущено порушення договірних зобов`язань та позивачем на підставі п.5.3 договору правомірно застосовано до нього відповідальність у вигляді нарахування штрафу за простій автомобілю на завантаженні/розвантаженні у розмірі еквіваленту 50 доларів США у гривнях за курсом НБУ на день оплати - на території України за кожну розпочату добу простою, що включає вихідні та святкові дні, перевіривши розрахунки позивача, приймаючи до уваги ненадання відповідачем контррозрахунків, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині штрафу за 13 днів простою на загальну суму 17608,44 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення збитків, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так. місцевим господарським судом вірно відзначено, що в діях ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП» наявний склад правопорушення у вигляді збитків, а саме:

- протиправність поведінки відповідача полягає у порушенні ним вимог п.2.1.5 договору на перевезення вантажів №21/12/18 від 21.12.2018 щодо здійснення оформлення необхідних документів та розвантаження товару у строк до 20.04.2019;

- наявність збитків полягає в понесенні витрат на перевантаження товару з одного ТЗ на інший ТЗ вручну на суму 5000 грн. та понесення витрат на послуги в зоні митного контролю на суму 1980 грн.;

- причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та збитками полягає у тому, що понесення цих витрат зумовлене саме невиконанням відповідачем своїх обов`язків, визначених п.2.1.5 договору на перевезення вантажів №21/12/18 від 21.12.2018 щодо здійснення оформлення необхідних документів та розвантаження товару у строк до 20.04.2019;

- щодо наявності вини відповідача, то в силу положень ст.ст. 614, 617 ЦК України її наявність є правовою презумпцією при доведеності факту протиправної поведінки.

Таким чином, позивачем доведено суду наявність підстав для стягнення з відповідача збитків на суму 6980 грн., тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача вартості перевезення, не є предметом апеляційного розгляду, оскільки в цій частині не оскаржується Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП». Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Гаріст Надії Махсотівни та стягнення з відповідача 6980 грн. збитків, 17608,44 грн. штрафних санкцій.

Відхилення аргументів апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймаються доводи апеляційної скарги, щодо неправомірного нарахування штрафних санкцій за простій, оскільки позивач не виконав своїх обов`язків з перевезення вантажу як і посилання скаржника на самовільне вивантаження вантажу позивачем, оскільки матеріалами справи, зокрема актом приймання-передавання від 03.05.2019 року № 140/19 та відмітками на митній декларації №UA100000/2019/823560 та міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 7618, підтверджено той факт, що відповідач, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 191 Митного кодексу України скористався своїм правом на передання вантажу на митний склад органу доходів та зборів, оскільки таке право надається законом та зумовлено саме неналежним виконанням позивачем своїх обов`язків, як замовника спірного перевезення щодо здійснення своєчасного оформлення всіх документів, необхідних для перевезення, та здійснення вивантаження доставленого вантажу. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 191 Митного кодексу України відповідач не мав права здійснювати розвантаження вантажу до завершення оформлення всіх необхідних документів, оскільки вищевказаний вантаж перебував під митним контролем. Таким чином, замовником не було у визначений договором строк виконано своїх зобов`язань, обумовлених спірним договором. Вищенаведене свідчить про відсутність у діях позивача протиправної поведінки щодо передачі вантажу на митний склад Київської митниці ДФС.

Також не приймаються доводи апеляційної скарги, що відповідно до положення п.2.2.11. Договору, за яким оплата за вантажно-розвантажувальні роботи є обов`язком позивача, відповідно до наступного.

Згідно з п. 2.2.11 Договору Перевізник зобов`язався за свій рахунок залучати, за потреби, до виконання робіт, вказаних в п. 2.1 даного договору сторонні організації та при цьому нести повну відповідальність за результати роботи/наданих послуг третіх осіб перед замовником.

Водночас, відповідно до п. 2.1.5. Договору, саме Замовник зобов`язаний організувати вантажно-розвантажувальні роботи, оформлення документів на приймання вантажів до перевезення та їх здачу не більш чим: за 48 години на завантаження/митне оформлення/розвантаження на кожну партію вантажу, що транспортується одним автомобілем (за виконанням вихідних і святкових днів, якщо автомобіль було подано менш ніж за 18 годин до початку таких) (24 години на завантаження і оформлення документів і 24 години на розвантаження і оформлення документів), якщо інше не обумовлене сторонами цього договору.

Таким чином, умовами договору не передбачено обов`язок перевізника оплачувати вантажно-розвантажувальні роботи.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 у справі № 916/1066/20 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Постанову ухвалено 25.03.2021 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Бєляновського В.В. з 23.02.2021 по 23.03.2021.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир