ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4094/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4", місто Харків
до Фізичної особи-підприємця Пазнікова Ігоря Володимировича, місто Харків
про зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - адвокат Ободовська Н.С., ордер ВІ № 1029721 від 14.01.2021;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою в якій просить зобов`язати Фізичну особу-підприємця Пазнікова Ігора Володимировича (відповідача) в примусовому порядку звільнити об`єкти суборенди за Договором № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, за Договором № Ж-1/2-20 від 01.01.2020, а також за Договором № Ж-1/11-20 від 01.01.2020. В обґрунтування позову ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" посилається на те, що відповідні Договори було розірвано ним достроково та в односторонньому порядку, а отже позивач має законні підстави вимагати від ФОП Пазнікова І.В. негайного звільнення Об`єктів суборенди та підписання Актів приймання-передачі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.12.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/4094/20 та постановлено розглядати справу за правилами (в порядку) загального позовного провадження.

14 січня 2021 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив ФОП Пазнікова І.В. на позовну заяву (за вх. № 774), в якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що на момент подання позивачем до суду позовної заяви Договір № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, Договір № Ж-1/2-20 від 01.01.2020 та Договір № Ж-1/11-20 від 01.01.2020, з приводу яких виникла спірна ситуація не були розірваними, а за таких умов сама по собі вимога позивача про зобов`язання відповідача примусово звільнити об`єкти суборенди не має під собою необхідних правових підстав.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що на даний час відповідач ФОП Пазніков І.В. не використовує торгівельні місця, про зобов`язання щодо звільнення яких було подано позовну заяву ТОВ "Компанія Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" у своїй господарській діяльності. Водночас на об`єктах суборенди за договорами 1, 2 знаходяться приміщення, що перебувають у власності Товариства "Компанія Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 5".

На даний момент балансоутримувачем земельної ділянки, яка поділена на торгівельні місця є ТОВ "Джондир" і, на переконання відповідача, позивач не наділений власником майна ТОВ "Джонднр" повноваженнями не лише вимагати звільнення займаних площ, а й здавати їх в суборенду іншим особам.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" подало до суду відповідь на відзив (від 29.01.2021 за вх. № 2289), в якій позивач наголошує, що в кожному з Договорів передбачений пункт, який надає позивачу як суборендодавцю право на одностороннє розірвання договору, а відповідачем було порушено зобов`язання щодо сплати орендної плати протягом тривалого часу. Відповідно, Договори є розірваними від 04.08.2020, що було встановлено також у судовому рішенні від 16.01.2021 року по справі № 922/3208/20.

Також безпідставними є посилання відповідача на те, що позивач нібито не має права на передачу майна, яке є предметом суборенди за Договорами суборенди № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, № Ж-1/2-20 від 01.01.2020, № Ж-1/11- 20 від 01.01.2020 в суборенду. Так, позивачем подано до суду копії Договору № 020119/С-2 від 02.11.2019, укладеного між ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4" та ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 3", та Договору № 020119 від 02.11.2019, укладеного між ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 3" та ТОВ "Джондир", предметом яких є суборенда ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" майна, частина якого і була передана останнім в суборенду відповідачу за Договорами суборенди № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, № Ж-1/2-20 від 01.01.2020, № Ж-1/11-20 від 01.01.2020. При цьому, договори № 020119/С-2 від 02.11.2019 та № 020119 від 02.11.2019 не містять будь-яких заборон на передачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" орендованого майна в суборенду іншим суб`єктами господарювання.

Також позивач зазначив, що до предмету доказування при розгляді цієї справи входять обставини, що стосуються відносин позивача та відповідача як суб`єктів господарювання, які виникли на підставі підписаних ними на основі вільного волевиявлення Договорів суборенди №№ Ж-1/1-20, Ж-1/2-20, Ж-1/11- 20. Відповідач прийняв Об`єкти суборенди, що підтверджується актами-прийому передачі, а також користувався ним; такі Договори не оспорювались відповідачем, є дійсними, а тому як і будь-які дійсні правочини мають наслідки для кожної сторони правочину.

11 лютого 2021 року на електронну адресу Господарського суду Харківської області надійшли заперечення ФОП Пазнікова І.В. на відповідь позивача на відзив (за вх. № 766), згідно яких відповідач вказав, зокрема, що ним не порушуються права позивача з приводу користування ним торгівельними місцями, оскільки на зазначених в позовній заяві торгівельних місцях не знаходиться в даний момент майно відповідача, ФОП Пазніков І.В. не є фактичним користувачем об`єктів за Договорами, перерахованими в позовній заяві.

Крім того, виходячи зі змісту Договорів суборенди, копії яких надано позивачем до відповіді на відзив, об`єктами Договорів виступають об`єкти під загальною назвою "торгівельні місця" для розташування або ж об`єктів торгівлі, або ж підсобних приміщень, наприклад камери схову. Зі змісту позовної заяви та додатків до неї відповідач не може зробити висновок стосовно дійсного матеріально-правового об`єкту предмета спору, оскільки для відповідача не є зрозумілою сутність об`єктів, про звільнення яких заявляє вимогу позивач.

Розгляд справи № 922/4094/20 в підготовчому засіданні неодноразово відкладався задля забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи; учасники справи виклали письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у заявах по суті справи - позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив, запереченнях та інш.

За результатами підготовчого засідання 15.02.2021 у справі № 922/4094/20 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 лютого 2021 року, на підставі частини другої статті 185, частини першої статті 195 Господарського процесуального кодексу України. Відповідну ухвалу занесено судом до протоколу підготовчого засідання від 09 листопада 2020 року.

З причин неможливості судді Рильової В.В. відправляти правосуддя у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю - перебування на лікарняному з 22 по 24 лютого 2021 року, судове засідання у справі № 922/4094/20, призначене на 22 лютого 2021 року, не проводилось. Ухвалою суду від 25.02.2021 учасників справи повідомлено про те, що розгляд справи по суті буде розпочато 09 березня 2021 року о 17:00 годині.

В судовому засіданні судом оголошено, що 22.02.2021 ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" звернулося до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/3208/20 від 11.02.2021, яке набрало законної сили 06 лютого 2021 року (вх. № 4268).

Крім того, 09 березня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява ФОП Пазнікова І.В. (за вх. № 1336), згідно якої відповідач просить визнати обов`язковою особисту участь представника ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4", який має право представляти інтереси юридичної особи в порядку самопредставництва такої юридичної особи - ОСОБА_1 в судовому засіданні з розгляду по суті справи № 922/4094/20, а також розглянути клопотання відповідача про визнання обов`язковою особистої участі такого представника без присутності відповідача, винести відповідну ухвалу, відкласти розгляд справи по суті на іншу дату.

Розглянувши в судовому засіданні 09.03.2021 заяву ФОП Пазнікова І.В. (за вх. № 1336) суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

В розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень через механізм подачі заяв по суті справи, які визначено статтею 161 Господарського процесуального кодексу України. Відповідні дії не потребують обов`язкової участі представника ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4", а відповідачем, в свою чергу, не наведено жодних обставин, які б вказували на існування об`єктивних перешкод для розгляду справи без участі громадянина Болдирєва Сергія Федоровича.

Крім того, сам ФОП Пазніков І.В. жодного разу не взяв участь в засіданні суду у справі № 922/4094/20. Водночас відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для чого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судом також враховано те, що чинний ГПК України спрямований на забезпечення своєчасного розгляду справ і правової визначеності. Розгляд справи № 922/4094/20 неодноразово відкладався, а встановлений частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України тридцятиденний строк є присічним та продовженню не підлягає.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 09.03.2021, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Враховуючи те, що ФОП Пазнікова І.В. належним чином було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, в т.ч ухвалою суду від 25 лютого 2021 року в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України (яку отримано відповідачем 01.03.2021 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), а неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/4094/20 в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4" та заперечення ФОП Пазнікова І.В.; об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01 січня 2020 року між ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4", як суборендодавцем, та ФОП Пазніковим І.В., як суборендарем, укладено Договори суборенди № Ж-1/1-20, № Ж-1/2-20 та № Ж-1/11-20, за змістом пункту 1 яких суборендодавець передає в строкове платне користування, а суборендар приймає на умовах суборенди об`єкти суборенди - за Договором № Ж-1/1-20 - обладнані торгові місця (для розміщення кіоску, контейнеру, павільйону) площею 90,0 кв.м., за Договором № Ж-1/2-20 - обладнане торгове місце (для камери схову) площею 57,00 кв.м., а за Договором № Ж-1/11-20 - частину нежитлового приміщення загальною площею 52,00 кв.м. (для камери схову). Об`єкти суборенди розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бекетова, 21.

Згідно з пунктом 2.1. вказаних Договорів, зазначений в пункті 1.1. об`єкт суборенди передається суборендодавцем у відповідності з Актом прийому-передачі не пізніше 01 січня 2020 року в технічно справному стані, придатному до експлуатації.

За змістом пунктом 3.1 Договору суборенди № Ж-1/1-20 від 01.01.2020 сторони погодили, що плата за використання суб`єкта суборенди встановлюється угодою сторін та становить дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень 00 копійок в місяць, ПДВ не передбачений. Плата за користування об`єктом суборенди включає в себе витрати суборендодавця із утримання об`єкта оренди (у тому числі комунальні, загальногосподарські та інші, окрім електроенергії). Розмір плати за використання суб`єкта оренди за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування місячної плати за використання об`єкта суборенди за попередній місяць на індекс інфляції та поточний місяць згідно Держкомстату України. Плата за використання об`єкта суборенди здійснюється суборендарем щомісяця, у строк до 15 числа поточного місяця, за поточний.

За змістом пункту 3.1 Договору суборенди № Ж-1/2-20 від 01.01.2020 сторони погодили, що плата за використання суб`єкта суборенди встановлюється угодою сторін та становить три тисячі триста одинадцять гривень 00 копійок в місяць, ПДВ не передбачений. Плата за користування об`єктом суборенди включає в себе витрати суборендодавця із утримання об`єкта оренди (у тому числі комунальні, загальногосподарські та інші, окрім електроенергії). Розмір плати за використання суб`єкта оренди за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування місячної плати за використання об`єкта суборенди за попередній місяць на індекс інфляції та поточний місяць згідно Держкомстату України. Плата за використання об`єкта суборенди здійснюється суборендарем щомісяця, у строк до 15 числа поточного місяця, за поточний.

За змістом пункту 3.1 Договору суборенди № Ж-1/11-20 від 01.01.2020 сторони погодили, що плата за використання суб`єкта суборенди встановлюється угодою сторін та становить три тисячі двадцять одна гривень 00 копійок в місяць, ПДВ не передбачений. Плата за користування об`єктом суборенди включає в себе витрати суборендодавця із утримання об`єкта оренди (у тому числі комунальні, загальногосподарські та інші, окрім електроенергії). Розмір плати за використання суб`єкта оренди за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування місячної плати за використання об`єкта суборенди за попередній місяць на індекс інфляції та поточний місяць згідно Держкомстату України. Плата за використання об`єкта суборенди здійснюється суборендарем щомісяця, у строк до 15 числа поточного місяця, за поточний.

Відповідно до пункту 4.2. Договорів, суборендар зобов`язаний своєчасно та у повному об`ємі сплачувати плату за використання об`єкта суборенди, вартість спожитої суборендарем електроенергії, витрат за обслуговування електромереж або втрат електроенергії, у відповідності до умов договору.

Пунктом 7.3 Договорів сторони погодили, що суборендодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від договору і вимагати негайного повернення об`єкта суборенди суборендарем в разі порушення останнім хоча б одного з п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 4.1, 4.2, 4.4 - 4.7, 4.10., 4.10.1., 4.11 - 4.17 договору. У цьому випадку договір визнається сторонами розірваним з моменту отримання суборендарем письмового повідомлення суборендодавця про відмову від договору.

Згідно з пунктом 10.2 Договір може бути розірваний достроково у випадках порушення однією зі сторін зобов`язань передбачених цим Договором. Сторона, що ініціює розірвання Договору повинна в письмовій формі попередити іншу сторону про свій намір розірвати договір за 20 календарних днів до дати розірвання договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання щодо передачі об`єктів в суборенду відповідачу, про що 01 січня 2020 року між сторонами підписано Акти прийому-передачі до Договорів № Ж-1/1-20, № Ж-1/2-20, № Ж-1/11-20.

Звертаючись до суду із даним позовом ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4" зазначає, що відповідачем були грубо порушені умови Договорів № Ж-1/1-20, № Ж-1/2-20 та № Ж-1/11-20 від 01.01.2020 в частині не виконання обов`язків про внесення орендної плати, а тому у відповідача виникла заборгованість по сплаті орендних платежів за користування Об`єктами суборенди.

З метою реалізувати своє право на одностороннє розірвання Договорів суборенди позивачем направлено на ім`я відповідача претензію від 02.07.2020 разом з розрахунком заборгованості за Договорами та актами приймання-передачі до кожного Договору (поштове відправлення № 264). Позивач зазначає, що зазначена претензія була спрямована на досудове урегулювання відносин між Сторонами, відновлення порушених прав позивача, підписання Актів приймання-передачі Об`єктів суборенди з метою завершення господарських відносин. Однак поштові відправлення з документами не були отримані Адресатом, та повернулась до 04.08.2020, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти щодо поштового відправлення № 264.

На підставі зазначеного позивач вважає розірваним Договір № Ж-1/1-20, Договір № Ж-1/2-20 та Договір № Ж-1/11-20 від 01.01.2020, оскільки лист був направлений за адресою, зазначеною в Договорах та в ЄДР, він вважається таким, що направлений належно, тобто у відповідача була реальна можливість отримати лист з претензією, ознайомитись з розрахунком заборгованості, сплатити заборгованість та в добровільному порядку повернути майно, що є Об`єктом суборенди та в результаті підписати Акти прийому-передачі до Договорів, а тому датою розірвання Договорів можна вважати дату повернення поштових відправлень, а саме - "04" серпня 2020 року.

З урахуванням зазначеного позивачем було також подано позов до ФОП Пазнікова І.В. (провадження у справі № 922/3208/20). Однак, заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості, які обґрунтовано в позовній заяві у справі № 922/3208/20, не можуть в повній мірі відновити порушені права позивача, оскільки, окрім порушення порядку внесення плати за користування Об`єктами суборенди відповідач також не бажає підписувати акти приймання-передачі Об`єктів суборенди та повертати зазначене майно на вимогу позивача.

Рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/3208/20 від 11.01.2021 позов ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Пазнікова Ігоря Володимировича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" 35 354,83 грн. заборгованості за договором № Ж-1/1-20 від 01.01.2020; 9 028,62 грн. заборгованості за договором № Ж-1/2-20 від 01.01.2020; 8 255,98 грн. заборгованості за договором № Ж-1/11-20 від 01.01.2020; 934,42 грн. судового збору.

Рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/3208/20 набрало законної сили 06 лютого 2021 року.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

При цьому, суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Відтак, обставини встановлені рішенням Господарського суду Харківської області від 11.01.2021 у справі № 922/3208/20 є преюдиційними при розгляді даної страви та повторного доведення не потребують.

Зокрема, у справі № 922/3208/20 судом вже було встановлено, що в зв`язку з несплатою відповідачем суборендних платежів за договорами, позивач направив до відповідача претензію № 7 від 02.07.2020, в якій вимагав погашення існуючої заборгованості за договорами № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, № Ж-1/2-20 від 01.01.2020 та № Ж-1/11-20 від 01.01.2020, а також на підставі п. 7.3 договорів повідомив відповідача про розірвання договорів в односторонньому порядку та вимагав повернення орендованих приміщень з підписанням актів приймання-передачі (які були додані до цієї претензії). Однак, зазначена претензія не була вручена відповідачу відділенням поштового зв`язку та повернулася на адресу позивача 04.08.2020 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За висновком суду "в зв`язку з тривалою несплатою відповідачем орендних платежів позивач на підставі п. 7.3. договорів скористався своїм правом на їх розірвання направивши на адресу відповідача претензію № 7 від 02.07.2020. Суд зазначає, що хоча зазначена претензія і не була безпосередньо вручена відповідачу, зазначене не може бути перешкодою для реалізації позивачем свого права на розірвання договорів, оскільки по-перше, надіславши відповідну претензію на адресу відповідача позивач вжив можливих заходів з метою отримання відповідачем відповідного повідомлення про розірвання договору, і по-друге, до 03.08.2020 зазначена претензія перебувала в відділенні поштового зв`язку за місцем реєстрації відповідача чекаючи прибуття відповідача з метою її отримання, тобто останній мав можливість її отримати, проте цією можливістю з невідомих причин не скористався.

Таким чином, доводи позивача про розірвання договорів суборенди № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, № Ж-1/2-20 від 01.01.2020, № Ж-1/11-20 від 01.01.2020 з 04.08.2020, коли претензія № 7 від 02.07.2020 повернулася на адресу позивача, суд вважає правомірними".

Відповідні висновки суду у справі № 922/3208/20 є преюдиціальними для справи № 922/4094/20, а встановлені факти, в тому числі щодо розірвання Договору № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, Договору № Ж-1/2-20 від 01.01.2020 та Договору № Ж-1/11-20 від 01.01.2020, не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог щодо зобов`язання ФОП Пазнікова І.В. звільненити Об`єкти суборенди, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Так, статтею 774 ЦК України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Отже, для того щоб здійснювати діяльність з надання в суборенду обладнаних торгових місць, що є Об`єктами суборенди за зазначеними Договорами, Позивачу необхідно мати дві умови: мати таке майно на праві власності або праві користування, а також мати заявлений вид діяльності, як такий, що здійснюється суб`єктом господарювання.

Так, Договором оренди майна № 020119 від 02 січня 2019 року, укденого між ТОВ "Джондир" та ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 3", підтверджується факт передачі ТОВ "Джондир", як власником майна - орендодавцем ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 3", як орендарю мана, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Бекетова, 21 та право орендаря - ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 3" передавати об`єкт оренди в суборенду третім особам без попередньої письмової згоди Орендодавця - ТОВ "Джондир" (пункт 1.2. Договору).

Крім того, Договором суборенди майна № 020119/С-2 від 02.01.2019 та Актом прийому передачі до Договору оренди майна № 020119/С-2 від 02.01.2019 підтверджується факт передачі ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 3" (Суборендодавцем) в строкове платне користування Суборендарю - ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4", зокрема, частини нежитлового приміщення літ. "Ж- 1", загальною площею 242,50 кв.м. (пункт 1.1. Договору суборенди майна № 020119/С-2 від 02.01.2019). Об`єкти суборенди є частинами однієї нежитлової будівлі в літ. "Ж-1" за адресою: місто Харків, вулиця Бекетова, 21.

Також згідно актуальної інформації з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 4" є оренда та управління власною або орендованою нерухомістю.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містить стаття 759 ЦК України, яка містить визначення договору найму (оренди).

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частинами першою та другою статті 773 ЦК України наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частиною першою статті 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

З урахуванням викладеного, позивач відмовився від Договору № Ж-1/1- 20, Договору № Ж-1/2-20, Договору № Ж-1/11-20 та має законні підстави вимагати від Відповідача негайного звільнення Об`єктів Суборенди та підписання Актів приймання-передачі до зазначених Договорів.

При цьому, суд не приймає заперечення відповідача, оскільки спір у даній справі стосується виключно взаємовідносин ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" та ФОП Пазнікова Ігора Володимировича. У предмет доказування у даному випадку входять обставини, що стосуються господарських правовідносин між сторонами - відповідно, що підтверджуються в першу чергу наданими до суду Договорами суборенди, Актами прийому-передачі Об`єктів Суборенди підписаних з обох сторін.

Відповідь з Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради від 12.06.2020 за № 903/0/504-20 не має відношення до справи, не підтверджує та не спростовує жодних доводів ані позивача ані відповідача, оскільки зміст даної відповіді стосується інформації щодо ТОВ "Компанія Тракторозаводський ринок", тобто іншої юридичної особи. А тому такий документ не може вважатися доказом відповідно до процесуального законодавства. До того ж зазначена відповідь надавалась не ФО-П Пазнікву І.В., а директору ТОВ "Сімбл" ОСОБА_2 , яке не є стороною у даній справі.

Відповідь адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 31.07.2020 за № 2/0/208-208-20.08-39-18/8/0/209-20 та відповідь з Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 07.08.2020 за № 6282/0/225-20 аналогічно не можуть вважатися доказами оскільки інформація, що запитувалась, стосується загалом Тракторозаводського ринку, що не є суб`єктом господарювання та стороною цієї справи. І також отримана не безпосередньо ФОП Пазніковим І.В., а Громадській організації "Центр сприяння жертвам політичної агресії".

Також Відповідачем додаються копії Договорів Оренди торгівельних приміщень, а саме: № 520-1 від 08.07.2020, № 3/07 від 08.07.2020, укладених між ФОП Пазніковим Ігорем Володимировичем та ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 5". Такі документи свідчать про те, що ФОП Пазніков Ігор Володимирович як суб`єкт господарювання реалізував таким чином своє право на свободу укладення договору та здійснення підприємницької діяльності. Фактично жодного юридичного відношення ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 5" до позивача не має.

Аналогічним чином, листування ТОВ "Компанія Тракторозаводський ринок Торгівельний майданчик 5" з ТОВ "Джондир" не спростовує і не підтверджує жодних аргументів ані позивача, ані відповідача, оскільки зміст наведених листів не містить конкретних даних щодо об`єктів, та в тому числі не стосується предмета доказування у цій справі. Надана до відзиву ФОП Пазніковим копія довідки "Про результати розгляду ЄО № 12422 від 04.06.2020 року" не є належним доказом по справі у зв`язку з тим, що викладені в ній дані підтверджують лише закінчення перевірки за фактами, викладеними у пояснення відповідача. Довідка не містить посилання на будь-який документ або факт, встановлений органами Національної поліції, а містить лише посилання на пояснення самого відповідача, які не мають за собою підтвердження реальними фактами.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що відповідач без будь-яких належних на те підстав, відмовляється від добровільного виконання вимог позивача - звільнення Об`єктів Суборенди згідно Договору № Ж-1/1- 20, Договору № Ж-1/2-20, Договору № Ж-1/11-20 від 01.01.2020 та підписання Актів приймання-передачі до зазначених Договорів.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" є такими, що підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Так, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 306,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" задовольнити.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Пазнікова Ігора Володимировича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в примусовому порядку звільнити об`єкт суборенди за Договором № Ж-1/1-20 від 01.01.2020, укладеним між ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" і ФОП Пазніковим І.В.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Пазнікова Ігора Володимировича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в примусовому порядку звільнити об`єкт суборенди за Договором № Ж-1/2-20 від 01.01.2020, укладеним між ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" і ФОП Пазніковим І.В.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Пазнікова Ігора Володимировича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в примусовому порядку звільнити об`єкт суборенди за Договором № Ж-1/11-20 від 01.01.2020, укладеним між ТОВ "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" і ФОП Пазніковим І.В.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пазнікова Ігора Володимировича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тракторозаводський ринок торгівельний майданчик 4" (місцезнаходження: 61007, місто Харків, вулиця Бекетова, будинок 21; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 306,00 грн.

Видати наказ(и) після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "18" березня 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/4094/20