ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Справа № 903/507/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича на рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2020 року (повний текст складено 10.12.2020) у справі №903/507/20 (суддя Гарбар І.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича

до Фізичної особи-підприємця Семешко Анни Олегівни

про стягнення 14033,59 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2020 року у справі № 903/507/20 в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича до Фізичної особи-підприємця Семешко Анни Олегівни про стягнення 14 033,59 грн відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ФОП Приступа С.В. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути на його користь з ФОП Семешко А.О. 2067,00 грн орендної плати за травень та червень 2018 року та 8533,00 грн витрат на оплату відновлювальних робіт, а всього 10 600,00 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 у справі №903/507/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича на рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2020 року у справі № 903/507/20. Встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз.2 ч.10 ст.270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича на рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2020 року у справі № 903/507/20 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

У резолютивній частині ухвали від 27.01.2021 запропоновано відповідачу протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку передбаченому ст.263 ГПК України. Однак, відповідач наданим процесуальним правом не скористався, відзиву до суду не подав.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 серпня 2017 року між фізичною особою-підприємцем Приступою Сергієм Володимировичем (орендодавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Семешко Анною Олегівною (орендар/відповідач) був укладений договір оренди № 13-17 (далі договір, а.с.10-11), згідно умов якого ФОП Семешко А.О. було передано у строкове платне користування офісне приміщення загальною площею 15,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м, Луцьк, вул. Глушець, 49, що підтверджено актом приймання-передачі від 01.08.2017 (а.с.12).

Відповідно до п.п. 1.2., 7.1. договору, за користування об`єктом оренди орендар зобов`язується своєчасно сплачувати орендну плату та інші платежі, розмір, строки та порядок сплати яких встановлено Розділом 5 даного Договору.

Орендна плата за користування об`єктом оренди встановлюється в розмірі 65,00 грн. за 1 (один) квадратний метр площі приміщень (п.5.1. договору).

Згідно п.5.2 договору сума страхового платежу, яка визначається сторонами, виходячи із суми коштів, необхідних для проведення ремонту орендованого приміщення (фарбування чи лакування стін та підлога), який в подальшому використовується або для проведення ремонту в орендованому приміщенні або зараховується за останній місяць орендної плати або повертається орендарю становить 1033,50 грн, який орендар протягом 5-ти днів з моменту підписання договору повинен оплатити.

Пунктом 5.3 передбачено, що орендну плату орендар проводить попередньо на наступний місяць дії договору до 25 числа місяця, що передує оренді.

У відповідності до п.5.4 договору передбачено, що за спожиті у поточному місяці комунальні послуги (газ, електроенергія, вода), здійснюється щомісячно до 05 числа місяця згідно виставленого рахунку.

Відповідно до п.5.7. договору, нарахування орендної плати та інших платежів за використання приміщення припиняється коли орендар здав ключі від приміщення та передав орендоване майно орендодавцю згідно акту, складеного і підписаного сторонами.

У випадку пошкодження майна орендодавця орендарем та відмова останнього від усунення цього пошкодження орендодавець має право створювати власну комісію щодо визначення об`ємів, кількості пошкоджень, та встановлювати суму завданих збитків та терміни, в які орендар зобов`язаній відшкодувати завдану шкоду, які будуть відображенні у акт невиконання умов договору (ч.3 п.6.1 договору).

У відповідності до п.7.1 договору орендар зобов`язується, зокрема: своєчасно здійснювати орендні та інші платежі; здійснювати за власний рахунок поточний ремонт приміщення, що орендується; у випадку пошкодження майна чи приміщення, що орендується, за власний рахунок змінити пошкоджене майно чи здійснити його ремонт; або компенсувати його вартість до закінчення терміну дії даного договору.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежнем виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 9.1. договору).

Пунктом 9.2. договору передбачено, що у випадку порушення орендарем умов цього договору, а саме - невчасного внесення платежів, встановлених в Розділі 5 даного Договору, інших платежів, передбачених Договором, справляється пеня у розмірі 1 % (одного відсотка) від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.9.3. договору передбачено, що орендар, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Даний договір набуває чинності з моменту підписанні обома Сторонами акту прийманні - передачі та діє до "31" грудня 2017 року, та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд (п.10.1 договору).

22.01.2019 ФОП Приступа С.В. звернувся до орендаря - ФОП Семешко А.О. з претензією №21, в якій просив сплатити заборгованість по орендній платі в розмірі 10812,00 грн та заборгованість за комунальні платежі в розмірі 530,00 грн (а.с. 35-38), яка залишена останнім без відповіді та належного реагування.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що орендар відповідно до вищенаведених умов договору не повідомив орендодавця про припинення оренди та не здійснив орендні платежі за квітень, травень, червень 2018 року ФОП Приступа С.В. звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ФОП Семешко А.О. заборгованості в розмірі 14 033,59 грн, з яких 3736,50 грн - заборгованість по орендній платі, 766,00 грн - заборгованість по комунальним платежам, 919,48 грн - пеня, 70,84 грн - 30% річних, 8,27 грн - інфляційні нарахування, 8 533,00 грн - витрати на оплату відновлюваних робіт (ремонт приміщення).

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вже зазначалося вище, 01.08.2017 між ФОП Приступою Сергієм Володимировичемта ФОП Семешко Анною Олегівною був укладений договір оренди № 13-17, згідно умов якого ФОП Семешко А.О. було передано у строкове платне користування офісне приміщення загальною площею 15,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м, Луцьк, вул. Глушець, 49.

01.08.2017 між сторонами підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого орендодавець здав, а орендар прийняв: приміщення кімнати №5 5-го поверху, загальною площею 15,9 кв.м., кондиціонер з пультом в кількості 1 шт., лампи освітлення (економ) 9 шт., розетки в кількості 7 шт., вимикачі в кількості 1 шт., дверні замки з ключами в кількості 4 шт., меблі та інше (опис, кількість). Стан приміщення, що орендується на момент передачі в оренду: стеля побілена у задовільному стані, стіни побілені (після "косметичного" ремонту), підлога-паркет, та інше жалюзі на вікнах без пошкоджень (а.с. 12).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Згідно ст.ст. 759, 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.ст. 765, 767, 776 ЦК України, наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Відповідно до ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Розділом 8 договору сторони узгодили порядок повернення приміщення та майна, що орендується. Так, п.п. 8.1-8.4 договору передбачено, що орендар зобов"язаний передати орендодавцю приміщення, що орендується за 2 (два) дні до закінчення оренди за актом прийому-передачі. Протягом терміну, вказаному в п. 8.1 даного договору, орендар зобов"язаний залишити приміщення, що орендується та підготувати його до передачі орендодавцю. У момент підписання акту приймання-здачі орендар передає орендодавцю ключі від приміщення, що орендується. Приміщення та майно, що орендується повинні бути передані орендодавцю у тому ж стані в якому вони були передані в оренду з урахуванням нормального зносу.

За наявними в матеріалах справи доказами не вбачається дотримання орендарем узгодженого умовами договору порядку повернення орендованого приміщення, натомість матеріали справи свідчать, що 05.05.2018 позивачем проведений огляд офісного приміщення №5 та складений дефектний акт стану даного приміщення (а.с.17), а вже 10.05.2018 укладені договори підряду на виконання ремонтних робіт у даному приміщення (а.с. 19, 23-24, 27-28, 31). Крім того, ремонтні роботи були завершені 20.05.2018 (акти виконаних ремонтних робіт від 20.05.2018), що також не узгоджується з позицією позивача, що в травні-червні 2018 відповідач продовжував орендувати приміщення (а.с. 21, 25, 29, 32).

Зазначені докази в сукупності підтверджують те, що відповідач звільнив приміщення в квітні місяці 2018 року, після чого позивач почав здіснювати ремонтні роботи, та свідчать про фактичне невикористання орендарем приміщення у травні-червні 2018 року і фактичне знаходження його у розпорядженні орендодавця.

Враховуючи те, що орендна плата є платою за користування майном, то в силу доведеності звільнення орендарем приміщення з травня 2018 року (хоча й з порушенням порядку звільнення, зазначеного вище), у позивача відсутнє право на отримання орендної плати за травень-червень 2018 року.

Щодо орендної плати за квітень 2018 року, то як вбачається з матеріалів справи ФОП Семешко А.О. оплатила послуги оренди приміщення за квітень 2018 року в розмірі 1033,50 грн та комунальні послуги в розмірі 550,00 грн, що в свою чергу підтверджується випискою АТ КБ "Приватбанк" від 02.12.2020 (а.с.110-111).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі та комунальних платежах за квітень, червень, травень 2018 року, та відповідно стягнення нарахованих на дану заборгованість штрафних санкцій.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на відновлювальний ремонт, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.779 ЦК України, наймач, зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Аналогічне регулювання орендних правовідносин встановлено ч.4 ст.285 Господарського кодексу України, яка передбачає, що орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна лише у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Згідно п. 8.4 договору приміщення та майно, що орендуються, повинні бути передані орендодавцю у тому ж стані, в якому були передані в оренду з урахуванням нормального зносу.

В даному спорі обов`язок доведення в суді факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданої шкоди, а також прямого причинного зв`язку між ними покладається на позивача з документальним підтвердженням обґрунтованого розрахунку суми, що стягується на відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що відповідач не передав орендовані приміщення у тому ж стані, в якому вони були передані в оренду, що підтверджується світлинами, дефектним актом, а також стверджує, що орендар відмовився сплачувати компенсацію вартості ремонту.

Разом з тим, судом береться до уваги, що світлини, а також письмова відмова відповідача у проведенні компенсації в матеріалах справи відсутні.

Долучений до матеріалів справи дефектний акт офісного приміщення №5 від 05.05.2018 не підписаний уповноваженою особою відповідача, а його зміст не містить інформації про те чи необхідність у проведенні ремонтних робіт є наслідком нормального зносу орендованого приміщення, чи це погіршення, які сталися з вини відповідача.

Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів має свій зміст: визнання допустимості, належності, достовірності, вірогідності і взаємозв`язку всієї сукупності доказів.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Додані позивачем копії дефектного акту офісного приміщення №5 від 05.05.2018 (а.с.17), копії договорів підряду №10 від 10.05.2018 (а.с.19-20), №3 від 10.05.2018 (а.с.23-24), №6 від 10.05.2018 (а.с.27-28), акти виконаних ремонтних робіт по відновленню стану офісного приміщення (каб. №5) від 20.05.2020 (а.с.21, 25, 29), видаткові касові ордери від 20.05.2018 (а.с.22, 26, 30), договору про надання послуг №3 від 10.05.2018 (а.с.31), акта виконаних робіт за договором №3 від 10.05.2018 (каб.№5) (а.с.32), видаткового касового ордеру від 20.05.2018 (а.с.33), товарного чеку від 15.05.2018 (а.с.34) не доводять необхідності стягнення з відповідача витрат по ремонту орендованого приміщення в сумі 8533,00 грн, оскільки неможливо визначити необхідність проведення зазначених робіт (відсутня можливість порівняти стан звільненого приміщення із тим станом, в якому воно передавалось в оренду відповідачу 01.08.2017).

Згідно акту приймання-передачі до договору оренди №13-17 від 01.08.2017 (а.с.12) ФОП Приступа С.В. передає, а ФОП Семешко А.О. приймає приміщення кімнати №5 5-го поверху, загальною площею 15,9 кв.м., кондиціонер з пультом в кількості 1 шт., лампи освітлення (економ) 9 шт., розетки в кількості 7 шт., вимикачі в кількості 1 шт., дверні замки з ключами в кількості 4 шт., меблі та інше (опис, кількість). Стан приміщення, що орендується на момент передачі в оренду: стеля побілена у задовільному стані, стіни побілені (після "косметичного" ремонту), підлога-паркет, та інше жалюзі на вікнах без пошкоджень.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження або спростування того факту, що приміщення знаходиться не в гіршому стані, в якому воно передавалось орендарю, дійсний стан якого сторонами належним чином не зафіксовано. Вказівка, яка міститься в Акті прийому-передачі об`єкта оренди: стеля побілена у задовільному стані, стіни побілені (після "косметичного" ремонту) має невизначений характер та не характеризує його стан.

Зазначені відомості є недостатньо інформативними та не дають змоги оцінити в повному обсязі стан приміщення та можливості порівняння стану приміщення на час його повернення з оренди з тим станом, в якому воно передавалось в оренду відповідачу.

З наявних доказів, які містять перелік і об`єм робіт вбачається, що вони проводились як відновлювальні, що були необхідні внаслідок нормального зносу об`єкту оренди і за які орендар, в силу ч.3 ст. 779 ЦК України, відповідальності не несе.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що ремонтні роботи орендованого приміщення були проведенні позивачем саме у зв`язку з погіршенням об`єкта оренди з вини відповідача, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача вартості витрат по ремонту приміщення в сумі 8533,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст. 74 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

При цьому, судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу, у відповідності до вимог ст.ст. 126, 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 275, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2020 року у справі №903/507/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

4. Справу №903/507/20 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.