ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/1223/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2020р.

у складі колегії суддів: О. І. Терещенко - головуючий, В. І. Сіверін, І. А. Шутенко

за заявою про ухвалення додаткового рішення

у справі №922/1223/20

за позовом фізичної особи ОСОБА_2

до фізичної особи ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс"

про визнання повноважень припиненими

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та обставини, що передували прийняттю оскаржуваної ухвали

ОСОБА_2 звернулася до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання повноважень ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс" припиненими з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.08.2020 у справі №922/1223/20 позов задоволено повністю, визнано повноваження ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс" припиненими з моменту набрання рішенням законної сили.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 18.02.2021, рішення місцевого господарського суду у справі №922/1223/20 скасовано, прийнято нове рішення, в задоволенні позову відмовлено.

Представник відповідача - адвокат Ткачова В.С. подала до апеляційного заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким задовольнити вимоги відповідача про стягнення з позивача 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Зава мотивована тим, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу становлять 12 000,00 грн., які складаються з витрат на правову допомогу відповідно до звіту до договору про надання правової допомоги від 24.08.2020 на суму 5 000,00 грн., а також звіту до договору про надання правової допомоги від 18.09.2020 на суму 7 000,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 призначено заяву про ухвалення додаткового рішення до розгляду.

Від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому останній просив відмовити у задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн., оскільки відповідачем не надано достатніх та належних доказів, на підставі яких наявна можливість визначити розмір його витрат на професійну правничу допомогу у справі, які він поніс або очікує понести.

2. Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду і мотиви її прийняття

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі №922/1223/20 в задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Ткачової В.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що адвокатом відповідача документально не доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу у даній справі, а саме не надано акта приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, належного ордера на підтвердження своїх повноважень (всупереч вимогам чинного законодавства до суду подано ордер, у якому не зазначено конкретної назви органу (суду), в якому надається правова допомога та номеру справи, юридичне супроводження якої здійснює адвокат в інтересах клієнта), а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення правничої допомоги у розмірі 12 000,00 грн. з позивача.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою апеляційного господарського суду, звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. задовольнити в повному обсязі.

В касаційній скарзі скаржник зазначає про те, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ч. 8 ст. 141 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України.

За твердженням скаржника, законом встановлено, що підтвердження надання послуг на виконання договору викладається у звіті, а не в акті прийому-передачі.

Скаржник вказує, що договорами, звітами, додатковими угодами до договорів, довідками-розрахунками підтверджується, що правова допомога дійсно надавалась, а також вказане підтверджується фактом участі представника відповідача в судових засіданнях.

Також зазначає, що довідка-розрахунок №04 від 18.09.2020 містить посилання на додаткову угоду від 01.09.2020, яка укладалась саме на представництво в суді апеляційної інстанції, проте суд помилково залишив поза увагою, що зазначення в довідці «суду першої інстанції» є помилкою технічного характеру, вдавшись до надлишкового формалізму та не врахувавши практику Верховного Суду з цих обставин.

Скаржник також вважає надмірним формалізмом посилання суду апеляційної інстанції як на підставу для відмови в задоволенні заяви на те, що в ордері на надання правової допомоги ОСОБА_1 не вказаний конкретний суд. За твердженням скаржника, таке зазначення в ордері жодним чином не спростовує факт та обсяг надання правової допомоги, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові №823/2638/18 від 16.05.2019.

Скаржник зазначає, що суд посилається на нечинний правовий акт - Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, оскільки на час виписування ордеру діяло Положення про надання правничої (правової) допомоги у новій редакції.

Крім того скаржник звертає увагу, що на підставі цього ж ордеру та інших посвідчуючих документів особи адвоката було встановлено повноваження представника на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Ткачовою В.С., яка, крім суду першої інстанції, приймала участь в трьох судових засіданнях і в апеляційній інстанції у цій же справі.

4. Позиції інших учасників справи

Відзивів чи заперечень на касаційну скаргу не надходило.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розглядаючи заяву адвоката відповідача про ухвалення додаткового рішення апеляційний господарський суд встановив, що за умовами договору про надання правової допомоги від 17.06.2020, укладеного між ОСОБА_1 (відповідач) та адвокатом Ткачовою В.С., яка діє в особі Адвокатського об`єднання "Альянс Адвокатів", адвокат зобов`язався виключно за предметом договору надати правову допомогу щодо представництва, захисту та інтересів клієнта, іншої правової допомоги та послуг, які визначаються у договорі, а клієнт зобов`язався оплатити вказану послугу, в порядку та на умовах визначених договором (п.1.1 договору).

Згідно з додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 17.06.2020, за надання правової допомоги (участь у суді першої інстанції у справі №922/1223/20) клієнт здійснює фіксовану оплату правової допомоги Адвокатського об`єднання у розмірі 5000,00 грн.

За змістом Звіту до договору про надання правової допомоги від 24.08.2020, Адвокатським об`єднанням надано правову допомогу клієнту у наступному обсязі: 17.06.2020 - правова консультація, 18.06.2020 - вивчення документів у справі №922/1223/20, складання клопотання, 30.06.2020 - складання клопотання про продовження строку на подання відзиву разом з додатками, 13.07.2020 - складання відзиву на позовну заяву, з додатками у справі №922/1223/20, 06.08.2020 - явка до суду у справі №922/1223/20, подальше надання повного обсягу правової допомоги у справі №922/1223/20 аж до ухвалення судового рішення у суді першої інстанції.

Відповідно до довідки - розрахунку №03 від 24.08.2020, Адвокатському об`єднанню "Альянс Адвокатів" належить до виплати 5000,00 грн. за надання правової допомоги ОСОБА_1 за ведення справи №922/1223/20 в суді першої інстанції.

Згідно з додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 01.09.2020, за надання правової допомоги (участь у суді апеляційної інстанції у справі №922/1223/20) клієнт здійснює фіксовану оплату правової допомоги Адвокатського об`єднання у розмірі 7000,00 грн.

За Звітом від 18.09.2020 до договору про надання правової допомоги, надано правову допомогу клієнту у наступному обсязі: 02.09.2020 - аналіз судової практики, 10.09.2020 - вивчення судового рішення у справі №922/1223/20, 14.09.2020 - 17.09.2020 - складення апеляційної скарги на рішення суду від 25.08.2020 у справі №922/1223/20, подальше надання повного обсягу правової допомоги у справі №922/1223/20 аж до ухвалення судового рішення у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до довідки - розрахунку №04 від 18.09.2020 Адвокатському об`єднанню "Альянс Адвокатів" належить до виплати 7000,00 грн. за надання правової допомоги ОСОБА_1 за ведення справи №922/1223/20 в суді першої інстанції (що узгоджено у додатковій угоді від 01.09.2020).

Відмовляючи в задоволенні заяви адвоката відповідача про розподіл витрат на правову допомогу, апеляційний господарський суд виходив із того, що адвокатом як представником відповідача документально не доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу у даній справі. Зокрема суд послався на те, що матеріали справи не містять укладеного між відповідачем та Адвокатським об`єднанням "Альянс Адвокатів" акта приймання-передачі наданих за договором послуг, а також платіжних документів про оплату таких послуг.

Верховний Суд вважає такі висновки апеляційного господарського суду передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом наведених норм розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Зважаючи на викладене, висновки суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви відповідача про розподіл витрат на правову допомогу у зв`язку з тим, що останнім не надано платіжних документів про оплату таких послуг, є помилковими.

Разом з тим необґрунтованою є також відмова в задоволенні вказаної заяви про розподіл витрат на правову допомогу у зв`язку з відсутністю акта приймання-передачі наданих за договором послуг за умови, що надані відповідачем документи дозволяють встановити зміст та обсяг наданих послуг та їх вартість.

Із встановлених судом апеляційної інстанції обставин вбачається, що за змістом Звітів від 24.08.2020 та від 18.09.2020 до договору про надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням надано правову допомогу клієнту, вказано обсяг, зміст такої допомоги та її вартість. Зазначені звіти підписані клієнтом та Адвокатським об`єднанням.

Судом апеляційної інстанції не зазначено, чому вказані звіти не можуть бути підтвердженням обсягу та змісту, а також факту надання послуг адвоката.

Апеляційний господарський суд також вказав, що адвокатом не надано суду належного ордера на підтвердження своїх повноважень, а саме: всупереч вимогам чинного законодавства до суду подано ордер, у якому не зазначено конкретної назви органу (суду), в якому надається правова допомога та номеру справи, юридичне супроводження якої здійснює адвокат в інтересах клієнта.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з ордером серії АХ №1021145 від 05.08.2020, виданим на підставі договору про надання правової допомоги від 17.06.2020, у судах загальної юрисдикції усіх органах та установах незалежно від форми власності адвокату Ткачовій Віталії Сергіївні, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/1920 від 19.02.2019 видане Радою адвокатів Закарпатської області на підставі рішення №85 від 18.02.2019.

Отже зі змісту ордеру серії АХ №1021145 від 05.08.2020 слідує, що ордер видано для представлення інтересів ОСОБА_1 у судах загальної юрисдикції, усіх органах та установах незалежно від форми власності. Втім, вказаний ордер не містить назви конкретного судового органу, в якому надається правова допомога адвокатом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до пп. 12.4 п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41, ордер містить реквізити, зокрема, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

При цьому в разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, у якому адвокат надає правову допомогу.

Проте, як встановлено апеляційним судом, ордер на надання правової допомоги серії АХ №1021145 від 05.08.2020 не містить назви судового органу, у якому надається правова допомога адвокатом Ткачовою В.С. відповідачу - ОСОБА_1, що суперечить вказаним вище положенням.

Разом з тим, Верховний Суд звертає увагу, що виходячи зі змісту наведених вище норм, ордер може бути оформлений лише на підставі вже укладеного договору.

Тобто, ордер є документом, який лише посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, тоді як увесь обсяг повноважень адвоката діяти від імені клієнта обумовлюється предметом договору про надання правової допомоги.

Верховний Суд також звертає увагу, що адвокат Ткачова В.С. на підставі даного ордеру представляла інтереси відповідача в суді першої інстанції, була допущена місцевим господарським судом до судового засідання, а також підписувала доповнення до апеляційної скарги, які прийняті апеляційним господарським судом, була допущена в судове засідання апеляційним судом, а також підписувала заяву про прийняття додаткового рішення, яка прийнята апеляційним господарським судом та розглянута.

Як вбачається з матеріалів справи, до документа на представництво інтересів відповідача в суді в цій самій справі не виникало жодних зауважень ні у суду першої, ні у суду апеляційної інстанції, цей документ не викликав сумнівів у його достовірності і в тому, що він був виданий на виконання волі скаржника.

За наявності у суду документів, з яких можна встановити дійсне волевиявлення сторони на представництво його відповідним адвокатом та обсяг повноважень адвоката (в тому числі орган, в якому надається адвокату право представляти інтереси клієнта), - відсутність в ордері назви судового органу, у якому надається правова допомога адвокатом, не може бути підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу надану адвокатом, оскільки розглядаючи питання щодо наявності підстав для розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд повинен встановити розмір таких витрат та факт надання правової допомоги адвокатом.

А тому, за наявності в матеріалах справи зокрема договору та додаткових угод до договору про надання правової допомоги, в яких зазначено назву суду та з яких можна встановити волевиявлення відповідача на представництво його саме цим адвокатом, та враховуючи, що адвокат на підставі даного ордеру дійсно приймав участь у даній справі як представник відповідача, відмовляти з цих підстав у стягненні витрат на правову допомогу є надмірним формалізмом.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвала апеляційного господарського суду у даній справі вищевказаним вимогам не відповідає.

Суд апеляційної інстанції не враховав викладеного вище та передчасно відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, допустився порушення, зокрема ст. ст. 126, 129, 236 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, доводи скаржника про те, що суд послався на Положення про ордер, яке втратило чинність, крім пункту 18 та Додатка № 1, які діють до 01.01.2022 (згідно з рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41), знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду постанови. Проте зміст наведеної судом норми є аналогічний змісту пп. 12.4 п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги та дії, які повинен виконати суд апеляційної інстанції при новому розгляді

За змістом ст. 300 ГПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. (ст. 310 ГПК України).

Зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені ст. 300 ГПК України, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала - скасуванню з направленням справи для нового розгляду заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді суду слід врахувати викладене вище, всебічно, повно, об`єктивно дослідити докази у справі та надати їм оцінку в сукупності.

Оскільки касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, тому розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2020р. у справі №922/1223/20 скасувати, справу №922/1223/20 направити на новий розгляд заяви представника фізичної особи ОСОБА_1 - адвоката В.С. Ткачової про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

В. І. Студенець