ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3468/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Свічкар В.В.,

розглядаючи справу №916/3468/20,

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, місто Київ, 01601, );

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодім-3" (вулиця Моторна, будинок 8В, місто Одеса, 65085, );

про стягнення 1 475 479,76 грн.

Представники сторін:

Від позивача не з`явився;

Від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодім-3" про стягнення 1 475 479,76 грн., з яких 1 086 885,96 грн. основного боргу, 221 629,19 грн. пені, 83 654,39 грн. відсотків річних, 83 310,22 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою від 08.12.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3468/20, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.01.2021р.

11.01.2021р. представники сторін у судове засідання не з`явились. Підготовче засідання відкладено на 27.01.2021р.

22.01.2021р. від представника позивача надійшло клопотання (вх. №1898/21) про призначення справи до судового розгляду по суті.

27.01.2021р. у судове засідання сторони не з`явились. Ухвалою суду від 27.01.2021р., постановленою в протокольній формі, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.02.2021р.

17.02.2021р. судом отримано заяву (вх. №4587/21) представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 18.02.2021р. заяву представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; забезпечено проведення судового засідання 22.02.2021р. в режимі відеоконференції з використанням системи «EasyCon».

22.02.2021р. у судовому засіданні приймав участь представник позивача. Розгляд справи по суті відкладено на 10.03.2021р.

Ухвалою в порядку ст. 120 ГПК України відповідача повідомлено про дату, час та місце судового засідання з розгляду справи по суті. Зазначену ухвалу судом надіслано на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Одночасно 26.02.2021р. було здійснено спробу повідомити відповідача телефонограмою, однак єдиний відомий суду номер телефону, вказаний у позовній заяві, не обслуговується.

Разом з тим, 01.03.2021р. господарським судом опубліковано на сайті оголошення про виклик відповідача у судове засідання 10.03.2021р. з розгляду справи по суті.

05.03.2021р. судом отримано клопотання позивача (вх. №6302/21) про розгляд справи за відсутності представника.

У судове засідання 10.03.2021р. сторони не з`явились.

Ухвалу від 23.02.2021р., якою відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, було надіслано 26.02.2021р.

05.03.2021р. до суду повернулось поштове повідомлення (відправлення) (вх. №7111/21), в якому зазначалось про невручення відповідачу ухвали суду від 23.02.2021р. Причиною невручення було вказано відсутність адресата за вказаною адресою.

Пунктом 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, суд вважає, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Вищезазначена позиція не суперечить висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у Постанові від 06.03.2020р. по справі №5019/592/12. Відповідно до п.19 зазначеної Постанови Верховний Суд прийняв до уваги, що суд апеляційної інстанції, направляючи судову кореспонденцію на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та у позовній заяві, не порушив норм процесуального права.

Відтак, судом було враховано, що відповідач відповідно до вимог ГПК України був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання з розгляду справи по суті.

10.03.2021р. судом складено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на укладення 12.10.2018р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДІМ-3» (далі - Відповідач) договору №7249/18-ТЕ-23 постачання природного газу (далі - Договір).

Додатково зазначає наступне.

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 3 586 326,13 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, наданими в додаток до позову.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 1 086 885,96 гри., детальний розрахунок якого викладено у додатку до цього позову.

Разом з тим, зазначає, що з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору складає 221 629,19 грн. Додає до позовної заяви детальний розрахунок пені.

Окрім того, зауважує, що оскільки Відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Вказує, що сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 83 310,22 грн., а загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу 83 654,39 грн. (детальні розрахунки зазначених сум додано до позову).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, представників у судове засідання не направляв, жодних заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали господарської справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пункт 1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 12.10.2018р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДІМ-3» (Відповідач, Споживач) було укладено договір №7249/18-ТЕ-23 постачання природного газу.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно з п. 3.10. Договору Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді.

Відповідно до пункту 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 6.4. Договору сторони погодили, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем:

- у першу чергу - відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

- у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.

Пункти 8.1. та 8.2. передбачають відповідальність за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

26.10.2018р. сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу від 12.10.2018р. №7249/18-ТЕ-23 (а.с. 24).

29.10.2018р. сторони уклали Додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу від 12.10.2018р. №7249/18-ТЕ-23 (а.с. 25).

05.11.2018р. сторони уклали Додаткову угоду №3 до договору постачання природного газу від 12.10.2018р. №7249/18-ТЕ-23 (а.с. 26).

30.11.2018р. сторони уклали Додаткову угоду №4 до договору постачання природного газу від 12.10.2018р. №7249/18-ТЕ-23 (а.с. 27-36).

18.03.2019р. сторони уклали Додаткову угоду №5 до договору постачання природного газу від 12.10.2018р. №7249/18-ТЕ-23 (а.с. 37).

20.03.2019р. сторони уклали Додаткову угоду №6 до договору постачання природного газу від 12.10.2018р. №7249/18-ТЕ-23 (а.с. 38).

29.03.2019р. сторони уклали Додаткову угоду №7 до договору постачання природного газу від 12.10.2018р. №7249/18-ТЕ-23 (а.с. 39).

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 3 586 326,13 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, що надані згідно додатку до цього позову, а саме:

- від 30.11.2018р. на суму 529 200,25 грн. (обсяг поставленого природного газу 70,724 тис. куб. м.);

- від 31.12.2018р. на суму 887 639,81 грн. (обсяг поставленого природного газу 118,627 тис. куб. м.);

- від 31.01.2019р. на суму 895 474,10 грн. (обсяг поставленого природного газу 119,674 тис. куб. м.);

- від 28.02.2019р. на суму 684 703,90 грн. (обсяг поставленого природного газу 91,506 тис. куб. м.);

- від 31.03.2019р. на суму 589 308,07 грн. (обсяг поставленого природного газу 78,757 тис куб. м.).

Матеріали справи не містять доказів оплати Відповідачем суми заборгованості за Договором. Однак, з довідки по операціях, наданої Позивачем (а.с. 46-47) вбачається, що Відповідачем здійснювались часткові оплати по вказаному Договору, проте, з порушенням строків виконання зобов`язань з оплати поставленого природного газу, передбачених п. 6.1. Договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи встановлення судом факту несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов`язань суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій (пені), 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 8-12), вважає його вірним та таким, що підтверджує наявність у відповідача перед позивачем станом на 30.09.2020р. основної заборгованості у сумі 1 086 885,96 грн., 221 629,19 грн. пені, 83 654,39 грн. відсотків річних, 83 310,22 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 712 ЦК України, ст.ст. 175, 193, 230, 343 ГК України, ст.ст. 73, 74, 75, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, місто Київ, 01601, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодім-3" (вулиця Моторна, будинок 8В, місто Одеса, 65085, ) про стягнення 1 475 479,76 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодім-3" (вулиця Моторна, будинок 8В, місто Одеса, 65085, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, місто Київ, 01601, ) 1 086 885,96 грн. основного боргу, 221 629,19 грн. пені, 83 654,39 відсотків річних, 83 310,22 грн. інфляційних втрат, 22 132,20 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 10.03.2021р. Повний текст рішення складений та підписаний 19 березня 2021 р.

Суддя Р.В. Волков