РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2021Справа № 910/38/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 99 860,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 99 860, 13 грн.

Вказаний позов виник у зв`язку з утворенням заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, так позивач ухвалу суду від 11.01.2021 отримав - 21.01.2021, відповідач - 20.01.2021.

28.01.2021 від Моторного (транспортного) страхового бюро України) через канцелярію суду надійшла відповідь на запит суду, а саме: Інформація з єдиної центральної бази даних МТСБУ.

08.02.2021 через канцелярію суду відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема зазначив, що позивачем при розрахунку суми страхового відшкодування не було враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля, що суперечить нормам чинного законодавства. На підставі викладеного відповідачем було здійснено власний розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 68 595,08 грн, посилаючись на застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Крім того, відповідачем через канцелярію суду 08.02.2021 надана заява про застосування строку позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційного збільшення.

Розгляд даної справи здійснюється після виходу судді Ягічевої Н.І. з відпустки.

Приписами статті 248 ГПК передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тераса» було укладено Комплексний договір №06/02-40К-0112214 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків (далі - Договір страхування), за яким був застрахований автомобіль HYUNDAI i10, державний номер НОМЕР_1 .

10.02.2019 року у м. Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля HYUNDAI i10, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно постанови Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 року у справі №757/8498/19-п, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рахунку №17085 від 19.02.2019 та рахунку №17171 від 26.03.2019 ОСОБА_2 вартість ремонту автомобіля HYUNDAI i10, державний номер НОМЕР_1 становить 78 044,79 грн. Крім того, згідно рахунку №132 від 27.03.2019 ТОВ «Автомагія» відновлення брендованих наліпок на автомобілі HYUNDAI i10, державний номер НОМЕР_1 складає 6 950,00 грн. а вартість евакуатора з місця ДТП склала 1 000,00 грн, згідно із АВР від 10.02.2019.

На підставі вищезазначених рахунків складені страхові акт: №99 від 28.02.2019 на суму 75 962,41 грн; №99-1 від 09.04.2019 на суму 2 082,38 грн; №-2 від 09.04.2019 на суму 6 950,00 грн; №99-3 від 29.08.2019 та Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 85 994,79 грн, що підтверджується платіжними дорученням №ЗР018228 від 05.03.2019 на суму 75 962,41 грн; №ЗР029866 від 11.04.2019 на суму 2 082,38 грн; №ЗР029864 від 11.04.2019 на суму 6 950,00 грн; №ЗР072758 від 02.09.2019 на суму 1 000,00 грн.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно полісу №АК/8874455, за яким ліміт відповідальності страховика по майну - 100 000,00 грн (франшиза - 500,00 грн), позивач листом №99 від 29.03.2019 звертався до відповідача із заявою про відшкодування коштів у розмірі 75 962,41 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з до рахунку №17085 від 19.02.2019 та рахунку №17171 від 26.03.2019 ОСОБА_2 вартість ремонту автомобіля HYUNDAI i10, державний номер НОМЕР_1 становить 78 044,79 грн.

Як встановлено судом, відповідно до відомостей з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільна відповідальність власника транспортного засобу VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 008874455 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн 00 коп., франшизи - 500,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач звернувся до відповідача із листом №99 від 29.03.2019 на виплату (страхового) відшкодування у розмірі 75 962,41 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК008874455, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN, державний номер НОМЕР_2 , покладається на відповідача.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Згідно із п.7.38, п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 цієї Методики.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля HYUNDAI i10, державний номер НОМЕР_1 (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2014, отже на момент ДТП строк його експлуатації становив менш 7 років, а тому суд приходить до висновку, що застосування коефіцієнту фізичного зносу до складових даного автомобіля не застосовується.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечував щодо незастосування коефіцієнту фізичного зносу позивачем при визначенні страхового відшкодування та посилався на визначення аварійним комісаром ОСОБА_3 , що пошкоджений автомобіль HYUNDAI i10, державний номер НОМЕР_1 експлуатувався в інтенсивному режимі та вважає що сума відшкодування повинна складати 68 595,08 грн про що надав консультацію №47-D/83/1 від 03.02.2021.

Суд дослідивши надані документи відповідачем не погоджується з ними та не приймає як обгрунтовані, оскільки вони суперечать нормам п.7.38, п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням норм статей 12, 22, 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 85 994,79 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 095,21 грн та 3% річних у розмірі 2 270,13 грн.

Пунктом 36.5. ст. 36 Закону України 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Однак, відповідач надав суду заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних.

Як вбачається з розрахунку пені позивач визначив період її нарахування з 28.12.2019 по 28.12.2020.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Статтею 992 ЦК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З матеріалів справи вбачається, що кінцевим строком виплати страхового відшкодування є 03.07.2019, натомість позивач звернувся до суду з цим позовом 28.12.2020, тобто з порушенням строків спеціальної позовної давності для стягнення пені.

За таких обставин, суд задовольняє заяву відповідача про застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені в розмірі 12 095,21 грн, відповідно така позовна вимога позивача задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, формулюваня ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України.

Главою 19 Цивільного кодексу визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, тобто позовна давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правовоих наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Таким чином, заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення 2 270, 13 грн 3% річних задволенню не підлягає.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку що віє обгрунтованим вірним та таким що підлягає задоволенню.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (б-р Лесі Українки, буд. 26, м. Київ,01133, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (вул.Глибочицька, буд. 44,м. Київ,04050, ) суму страхового відшкодування у розмірі 85 494 (вісімдесят п`ять тисяч чотириста дев`яноста чотири) грн 79 коп. 3% річних у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 13 коп. та судовий збір у розмірі 1 847 (одна тисяча вісімсот сорок сім) грн 40 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 25.03.2021

Суддя Н.І. Ягічева