ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. Справа№ 910/804/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

у судове засідання представники сторін не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 (повний текст рішення підписано 28.09.2020)

у справі № 910/804/20 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАЛЬЯНС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК»

про стягнення 523 254,58 грн

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАЛЬЯНС»

про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАЛЬЯНС» (надалі - ТОВ «ТРАНСАЛЬЯНС», позивач за первісним позовом) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» (надалі - ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК», відповідач за первісним позовом), в якому просив стягнути з відповідача 440 000,00 грн основного боргу, 59 755,26 грн інфляційних втрат та 23 499,32 грн 3% річних за договором поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України.

У лютому 2020 року до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАЛЬЯНС» про визнання недійсним договору поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ТОВ «ТРАНСАЛЬЯНС» заперечило проти позову ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» та просило відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви з тих підстав, що оспорюваний договір поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року було укладено у повній відповідності до норм чинного законодавства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №910/804/20 первісний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАЛЬЯНС» 440 000,00 грн основного боргу, 59755,26 грн інфляційних втрат, 23499,32 грн 3% річних та 7848,82 грн судового збору.

В зустрічному позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду, змінити рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №910/804/20 в частині стягнення суми інфляційних втрат, зменшивши її на 4258,72 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/804/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №910/804/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

25.11.2020 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020, розгляд справи призначено на 28.01.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «ТРАНСАЛЬЯНС» заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК», а рішення місцевого господарського суду від 16.09.2020 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, позивач за первісним позовом просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 04.02.2021

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 розгляд справи №910/804/20 відкладено на 25.02.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 19.02.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.02.2021 у справі №910/804/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 прийнято справу №910/804/20 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

У судове засідання 25.02.2021 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, сторони повідомлялися належним чином.

До початку розгляду справи 18.02.2021 від ТОВ «ТРАНСАЛЬЯНС» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання в якому позивач за первісним позовом просив суд розглядати дану справу за відсутності представника позивача та за наявними матеріалами справи.

ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» про причини неявки свого представника суд не повідомило.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників сторін. При цьому, судом апеляційної інстанції враховане клопотання позивача за первісним позовом про розгляд справи за відсутності його представника.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 20.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАЛЬЯНС» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» (далі - покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів №20-06-18/01 (далі - договір), відповідно до умов якого (п. 1.1 договору) постачальник зобов`язується поставити нафтопродукти (далі по тексту - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.2 договору покупець зобов`язується проводити оплату за товар на умовах 100% передоплати протягом 1-го банківського дня з моменту отримання рахунку.

Відповідно до товарно-транспортних накладних №ТА-0748/12-18 від 27.12.2018 року на суму 379 125,00 грн, №ТА-0779/12-19 від 28.12.2018 року на суму 383 625,00 грн, які містяться в матеріалах справи та підписані уповноваженими представниками обох сторін, підтверджується факт того, що позивач передав, а відповідач отримав товар на виконання умов договору на загальну суму 762 750,00 грн.

ТОВ «ТРАНСАЛЬЯНС» було виставлено ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» рахунок №1208 від 27.12.2018 року на суму 379 125,00 грн та рахунок №1221 від 28.12.2018 на суму 383 625,00 грн, які містяться в матеріалах справи.

Факт часткової оплати відповідачем за первісним позовом вищевказаних рахунків підтверджується платіжним дорученням № 3140 від 07.12.2019 року на суму 267 279,00 грн.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, що не заперечується сторонами, позивач (за первісним позовом) виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару відповідно до умов договору, а відповідач (за первісним позовом) не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання з їх оплати у повному обсязі у строк визначений п. 3.2 договору та має перед позивачем (за первісним позовом) заборгованість на суму 440 000,00 грн, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, який міститься в матеріалах справи та підписаний уповноваженими представниками обох сторін.

Доказів сплати вказаної заборгованості ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції суду не надано.

Приписами статей 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки заборгованість ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» у розмірі 440 000,00 грн перед ТОВ «ТРАНСАЛЬЯНС» підтверджується матеріалами справи, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд вірно дійшов до висновку про задоволення первісного позову в частині стягнення 440 000,00 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із порушенням відповідачем (за первісним позовом) взятих на себе зобов`язань з оплати вартості товару у строк визначений п. 3.2 договору, позивачем нараховано відповідачеві (за первісним позовом) 59 755,26 грн інфляційних втрат та 23 499,32 грн 3% річних.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «Ліга Закон», колегія суддів апеляційного господарського суду вважає його арифметично вірним та обґрунтованим. Місцевим господарським судом правомірно задоволено в цій частині первісний позов та стягнуто з ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» на користь ТОВ «ТРАНСАЛЬЯНС» 59 755,26 грн інфляційних втрат і 23 499,32 грн 3% річних.

Доводи скаржника про помилковість вказаного розрахунку колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки, судом апеляційної інстанції перевірено період та правильність нарахування інфляційних втрат і 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «Ліга Закон».

Щодо заявленого зустрічного позову про визнання договору поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» звертаючись до суду із зустрічним позовом вказало, що спірний договір був укладений з порушенням п. 7 ч. 1 ст. 7 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» оскільки у відповідача станом на дату укладення договору була відсутня ліцензія на виробництво і торгівлю пальним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» в редакції чинній на момент укладання договору (20.06.2018 року) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, 7) виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції у відповідності Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» господарська діяльність з виробництва, зберігання, оптової роздрібної торгівлі пальним станом на дату укладення договору (20.06.2018 року) не підлягала ліцензуванню. ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК», ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було доведено, що оспорюваний договір поставки був укладений з порушенням п. 7 ч. 1 ст. 7 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Тобто, скаржником не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного договору недійсним.

Оскільки скаржником не доведено порушення його прав за захистом яких він звернувся до суду, на переконання колегії суддів, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» не було подано належних та переконливих доказів на заперечення заявленого первісного позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі відповідача за первісним позовом на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2020, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2020 - залишити без змін.

Судові витрати (судовий збір) розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 910/804/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 910/804/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК».

4. Матеріали справи №910/804/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 22.03.2021 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

Є.Ю. Шаптала