ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.03.2021 Справа № 914/2489/20
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна», с. Велосілки Кам`янко Бузького району Львівської області,
про стягнення витрат на правову допомогу
у справі №914/2489/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна», с. Велосілки Кам`янко Бузького району Львівської області,
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРМАН-АГРО», м. Рівне,
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА ОДИН», м. Рівне,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватне підприємство «ЯКЮ», м.Луцьк
про: зобов`язання виконати умови договорів
Суддя Н.Є. Березяк
Секретар судового засідання Х.Л. Лащ
За участю представників сторін:
від позивача: Р.В. Костур представник;
від відповідача-1: А.А. Алексєєнко - представник;
від відповідача-2: А.А. Алексєєнко - представник;
від третьої особи: не з`явився.
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2489/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРМАН -АГРО», відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА ОДИН» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватне підприємство «ЯКЮ» про зобов`язання виконати вимоги умови договорів.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.03.2021 у справі №914/2489/20 позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано ТОВ «ГЕРМАН АГРО» виконати умови п. 5.3. Договору підряду № 3/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020 року, зобов`язано ТОВ «НИВА ОДИН» виконати умови п. 5.3. Договору підряду № 4/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020 року, в решта частині позовних вимог провадження у справі закрито, стягнуто з ТОВ «ГЕРМАН АГРО на користь ТОВ «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» 2102 грн. судового збору, стягнуто з ТОВ «НИВА ОДИН» на користь ТОВ «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» 2102 грн. судового збору.

Через відділ документообігу суду, 11.03.2021 (вх. №5773/21) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» подало клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути солідарно із відповідачів витрати на професійну правничу правову допомогу у загальній сумі 99 450,00 грн.

Через відділ документообігу суду, 11.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕРМАН-АГРО» (вх. №5784/21) та Товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА ОДИН» (вх. №5792/21) подало заяву щодо подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 15.03.2021 призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 18.03.2021.

В судове засідання 18.03.2021 представниця позивача з`явилася, надала пояснення по суті поданого клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просила стягнути солідарно із відповідачів витрати на професійну правову (правничу) допомогу у загальній сумі 99 450,00 грн.

В судове засідання 18.03.2021 представник відповідача - 1 та відповідача -2 з`явився, щодо задоволення клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечив. Подані до суду заяви щодо подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу представник відповідачів просив долучити до матеріалів справи.

Судом долучено вказані заяви відповідачів до матеріалів справи.

В судове засідання 18.03.2021 представник третьої особи не з`явився.

В судовому засіданні 18.03.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

При вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

До позовної заяви позивачем було долучено попередній розрахунок судових витрат, які позивач планує понести у зв`язку з розглядом спору, в якому, зокрема, зазначено, що витрати на правову допомогу адвоката становлять 41604,00 грн, а саме: - підготовка та подання заяви про забезпечення позову (11 год), що становить 18 700,00 грн; вироблення правової позиції, підготовка та подання позовної заяви з додатками (10 год), що становить 17000,00 грн. Також представником позивача зазначено про витрати, які він планує понести в майбутньому.

При цьому, у судовому засіданні 03.03.2021 (до закінчення судових дебатів) представником позивача було заявлено про подання ним доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката у даній справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Представником позивача долучено до матеріалів справи копію Договору №539-09/07 від 09.07.2020 про надання правової допомоги, укладеного між Товариство з обмеженою відповідальністю «Централ Плейнс Груп» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Матвіїв і партнери» (виконавець), відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги (послуг правового характеру) у відповідності з умовами цього Договору, а Клієнт зобов`язується здійснити оплату правової допомоги та фактичних витрат, понесених безпосередньо при виконанні цього договору. (т. 4 а.с. 183-187).

Відповідно до п. 2.1 Договору № 539-09/07 правова допомога, передбачена п.п. 1.1, 1.2. даного договору, що надається Виконавцем, оплачується Клієнтом у залежності від обсягу часу, що його витрачено Адвокатом (Адвокатами) Виконавця на надання правової допомоги за Договором.

Згідно із п. 2.2 Договору № 539-09/07, винагорода за правову допомогу, що надається Виконавцем, (гонорар) оплачується Клієнтом за ставкою 1 700 грн за 1 годину, витрачену Адвокатом (Адвокатами).

При цьому, з метою посвідчення повноважень адвоката Костур Р.В. на надання правової допомоги ТОВ «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна», АО «Матвіїв і Партнери» видано відповідний ордер на надання правової допомоги у Господарському суді Львівської області.

Як зазначає представник позивача, вищевказаний договір у судовому порядку недійсним не визнавався, а тому, виходячи із позиції Великої Палати Верховного Суду 5 та презумпції правомірності договору, передбаченого ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, усі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою надання належної професійної (правничої) допомоги позивачу, адвокатами із врахуванням умов Договору у межах справи № 914/2489/20 року виконано (здійснено):

- підготовка та подання заяви про забезпечення позову (13 год) -22 100,00 грн;

- пред`явлення виконавчих документів ухвали про забезпечення позову, до виконання приватним виконавцям у м. Львів, та м. Луцьк (9 год) 15 300,00 грн;

- підготовка та подання відповіді на відзив, заперечень на скарги на постанови на відкриття виконавчих проваджень, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях, підготовка та подання позовної заяви, клопотань, здійснення ознайомлення з матеріалами справи (26,5 год) - 45050,00 грн;

- представництво інтересів клієнта в судових засіданнях, підготовка та подання клопотань, направлення копії позовної з додатками третій особі (10 год) 17000,00 грн.

Зазначене вище, підтверджується долученими до клопотання про стягнення витрат на професійну допомогу підписаними актами про надану правову допомогу по договору №539-09/07 від 09.07.2020 складеними: 30.09.2020 №1711, 30.10.2020 №1768, 30.11.2020 №1804, 31.12.2020 №1838, 03.03.2021 №1926 (т. 4 а.с.188,189,190,191,192) та рахунками: № 1711 на суму 22100,00 грн, №1768 на суму 15300,00 грн, №1804 на суму 45050,00 грн, №1838 на суму 11900,00 грн, №1926 на суму 5100,00 грн ( т 4 а.с.198,199,200,201,202,203,204,205,206,207).

Із врахуванням вищеописаного обсягу професійної правової (правничої) допомоги, наданої позивачу у межах справи № 914/2489/20, клієнтом, станом на день подання даного клопотання сплачено АО «Матвіїв і Партнери», згідно долучених платіжних доручень від 06.10.2020 №1579, від 12.11.2020 №2065, від 10.12.2020 №40, від 05.01.2021 №22, від 05.03.2021 №446, 99 450,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, адвокатом Костур Р.В. на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 539-09/07 від 09.07.2020 року з метою захисту прав та законних інтересів ТОВ «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» надано останньому у межах розгляду даної справи професійну (правничу) допомогу у розмірі 99 450,00 грн, а ТОВ «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 539-09/07 від 09.07.2020 року здійснило оплату наданих послуг.

Таким чином, беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового розгляду, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак є обґрунтованими вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведені положення процесуального законодавства, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Р.І. Костур професійної правничої допомоги позивачу у даній справі на суму 99450,00 грн.

Частиною четвертою статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд дотримується позиції (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менше, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертої статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначає, що при визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18).

На підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України законодавець надав суду право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в порядку частини п`ятої статті 126 ГПК України.

Разом із тим обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, як це визначено частиною шостою статті 126 ГПК України.

Отже, керуючись принципом змагальності сторін у господарському судочинстві відповідно до статті 13 ГПК України, суд при здійсненні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не зменшує з власної ініціативи розмір таких витрат, оскільки обов`язок доведення їх неспівмірності у розумінні положень частини четвертої статті 126 ГПК України покладено на сторону, яка за результатами розгляду справи по суті повинна понести тягар компенсації таких витрат іншій стороні у справі, яка їх сплатила.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові КГС ВС від 07.12.2018 у справі № 922/749/18.

Верховний Суд, також звертає увагу (постанова КГС ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17), що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Що стосується усних заперечень відповідача щодо поданої позивачем заяви про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

За твердженням відповідача, суми, за надані послуги адвокатом позивача, є завищені, а відтак просить зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу.

Надаючи оцінку вказаним запереченням відповідача, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, та саме на сторону, яка вказує на неспівмірність витрат, покладається обов`язок з надання доказів на обґрунтування невідповідності адвокатських витрат.

Відповідачем не підтверджено та не доведено суду належними та допустимими доказами викладені у запереченнях обставини, а саме наявності підстав для зменшення суми адвокатських витрат, понесених позивачем, та які підлягають покладенню солідарно на ТОВ «Гурма Агро» та ТОВ «Нива Один», оскільки викладені останнім обставини є лише припущеннями, які ґрунтуються на суб`єктивній оцінці відповідача вартості адвокатських витрат, а не на фактичних доказах, що підтверджують невідповідність цих витрат.

При цьому, суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем факт надання адвокатом Р.І. Костур професійної правничої допомоги позивачу у даній справі на суму 99450,00 грн, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг суд дійшов висновку в обґрунтованості клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу адвоката у вказаному розмірі.

Керуючись статтями 74, 78, 123, 129, 234, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» про стягнення витрат на професійну правову допомогу задовільнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРМАН-АГРО» (33001, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гур`єва, буд. 13, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА ОДИН» (33001, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гур`єва, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ ПЛЕЙНС ГРУП Україна» (80545, Львівська область Кам`янка -Бузький район с. Великосілки, вул. Полуботка П. буд. 4В, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 99 450,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено та підписано 23.03.2021.

Суддя Н.Є. Березяк