ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.2021 м. Ужгород Справа № 907/294/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Сінкіна Е.В.

розглянувши позовну заяву акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

до акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз;, м. Ужгород про стягнення суми 99 863 125,57 грн.

За участю представників:

від позивача - Мельник Оксана Семенівна, довіреність № 1-2260 від 23 січня 2020 року - в режимі відеоконференції

від відповідача - не з`явився

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз", м Київ звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород про стягнення 99 863 125,57 грн. з яких 1 027 000,19 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу 6 448 863,88 грн відсотки річних, 12 387 261,49 грн інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 13.05.2020 у справі №907/294/20 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі № 907/294/20 призначити на 17 червня 2020 р. на 11:00 год.

19.05.2020 року до Господарського суду Закарпатської області надійшло клопотання від акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ (за вх. № 02.3.1-03/2330/20 від 19.05.2020) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Господарському суду Львівської області (79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128).

Ухвалою суду від 20.05.2020 було задоволено клопотання позивача акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ (за вх. № 02.3.1-03/2330/20 від 19.05.2020) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке призначено на 17 червня 2020 р.

У засіданні суду 17.06.2020 за згодою представників сторін оголошено перерву на 01.07.2020 для надання сторонам подати письмово викладену позицію по суті обставин справи.

Ухвалю Господарського суду Закарпатської області від 01.07.2020 з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, рекомендацій Ради суддів України, розпорядження голови Західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2020 року №06-41/01. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 291 Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України карантинні заходи продовжено до 11.05.2020 року. Розпорядженням голови Господарського суду Закарпатської області від 16.03.2020 №01-03/4-о/д з метою попередження розповсюдження коронавірусної інфекції (COVID-19), було відкладено підготовче засідання №907/294/20 в межах розумного строку.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року було призначено підготовче засідання на 28.01.2021 року.

Ухвалю Господарського суду Закарпатської області від 28.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.02.2021 року.

В судовому засіданні відповідно до ст. 183 ГПК України та враховуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошено перерву на 25 лютого 2021 року.

В судовому засіданні 25.02.2021 відповідно до ст. 183 ГПК України та враховуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошено перерву на 04 березня 2021 року.

04 березня 2021 року в засіданні суду відповідно до ст. 183 ГПК України та враховуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошено перерву на 09 березня 2021 року.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях по суті спору посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Вказує на те, що в ході виконання укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 позивач здійснив процедуру алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи газорозподільної системи, в результаті чого встановлено наявність у Відповідача негативних місячних небалансів природного газу у січні 2018 в обсязі 3 930,449 тис.куб.м., у лютому 2018 в обсязі 3 749,125 тис.куб.м., у березні 2018 в обсязі 3 760,435 тис.куб.м., квітні 2018 в обсязі 990,965 тис.куб.м., травні 2018 в обсязі 513,171 тис.куб.м., у червні 2018 в обсязі 474,803 тис.куб.метрів. Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат та споживачами без подання таких обсягів до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів газу, оскільки у спірний період у відповідача не було жодного постачальника природного газу. У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних місячних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 172 976 238,87 грн., про що складено односторонні акти про надання таких послуг та надіслано відповідачу з рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу супровідними листами.

Позивач вважає, що з моменту отримання Відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у Відповідача відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов Договору Відповідач лише частково здійснив оплату заборгованість на суму 91 949 238,68 грн. та продовжує не оплачувати заборгованість за послуги балансування на загальну суму 81 027 000,19 грн., чим порушує права та інтереси Позивача. У зв`язку з чим Позивачем крім основної суми боргу заявлено також позовні вимоги про стягнення 6 448 863,88 грн відсотки річних, 12 387 261,49 грн інфляційних втрат.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, зокрема, у відзиві від 16.06.2020 зазначає, що газорозподільні мережі не входять в зону балансування Оператора ГТС, що виключає покладення на нього відповідальності за небаланс; вказує, що у Оператора відсутні підстави/необхідність для надання послуг балансування; також позивач ставлячи вимогу про стягнення коштів, жодним чином не обґрунтовує факту наявності загрози для звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовником послуг транспортування своїх підтверджених номінацій (лист НКРЕКП України від 27.01.2016 № 583/16/7-16), виходячи з зазначеного вказує, що відповідач не замовляв послуг місячного балансування у позивача, а в останнього були відсутні підстави їх надавати, а тому вважає, що односторонні акти не підтверджують надані послуги балансування; вказує, що ненадання послуг балансування також підтверджується відсутністю доказів вчинення оператором газотранспортної системи дій з врегулювання небалансу АТ «Закарпатгаз» у січні-червні 2018 року, доказів регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу), доказів регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі.

Також зазначає, що Позивач не надавав послуги балансуванню АТ «Закарпатгаз». Оскільки з матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається відсутність звітів алокації Оператора ГТС, що є прямим доказом того, що алокацію АТ «Укртрансгаз» не здійснював. В той же час, АТ «Закарпатгаз» у Алокаціях (звітах) про поділ фактичного обсягу природного газу у спірні місяці по всіх категоріях визначав небаланс в обсязі « 0». Водночас з огляду на судову практику Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду складені Позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу.

Крім того, за доводами Відповідача Позивач зловживаючи монопольним становищем необґрунтовано завищив Базову ціну газу, а при розрахунку вартості послуг балансування невірно застосовує коефіцієнт 1,2 у зв`язку з чим безпідставно нарахував Відповідачу додаткові 28 829 373,16 грн. заборгованості. Так, пунктом 9.2 Договору визначено, що вартість послуг балансування за базовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою, в якій зазначається коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2; при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1. для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування для Оператора ГРМ, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам, який у січні 2018 року склав 78 760,343 тис. куб.м., у лютому 2018 року - 75 049,404 тис. куб.м., у березні 2018 року - 75 292,300 тис. куб.м., у квітні 2018 року - 19 884,532 тис. куб.м., у червні 2018 року - 9 524,692 тис. куб.м. Перевищення 5% від обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи в спірний період не відбувалося, тому при розрахунку вартості послуг балансування за всі місяці вказані в позовній заяві, необхідно застосовувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2.

Разом з тим за твердженням Відповідача у діях АТ «Закарпатгаз» щодо нездійснення оплати за начебто отримані послуги балансування відсутня вина.

03.07.2020 позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій зокрема, вказує, що вчиняючи балансуючі дії та врегульовуючи негативні небаланси, які виникають через не врегулювання їх самостійно Оператором ГРМ у передбачений законодавством та умовами Договору спосіб, Позивач надає послуги балансування, що в свою чергу забезпечує технічну можливість газорозподільним мережам функціонувати та здійснювати своє технологічне призначення. Позовні вимоги обгрунтовані належними доказами, що вказують на причинно-наслідковий зв`язок між виникненням у Відповідача негативного місячного небалансу, який він зобов`язувався, згідно з п.9.1 Договору, врегулювати до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем та неврегулювання ним небалансу, та у зв`язку з цим обов`язку Позивача, як оператора ГТС, надати послуги балансування.

Також у відповіді на відзив заперечує твердження відповідача про неправильне застосування коефіцієнту компенсації 1,2 вказуючи, що обсяг відібраного відповідачем з газотранспортної системи газу в спірні місяці становив 100 % розміру його небалансу, а тому і був застосований даний коефіцієнт, водночас коефіцієнт компенсації 1 згідно п.9.2 договору повинен застосовуватись виключно при розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу відібраного з газотранспортної системи; тому вважає розрахунок вартості послуг проведеним відповідно до умов договору та п.1 гл.4 р. XIV Кодексу ГТС.

Звертає увагу на суперечливу поведінку відповідача, яка полягає у його запереченні позовних вимог та запереченні надання йому послуг балансування, проте дії щодо часткового розрахунку за надані послуги свідчать про протилежне.

Зауважив, що Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, а доводи, і аргументи (міркування, припущення) Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги.

03.08.2020 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зокрема вказує на те, що Позивач відносить газорозподільні мережі до зони балансування Оператора ГТС, що не відповідає дійсності; оператор ГТС здійснює балансування ГТС для забезпечення власної господарської діяльності, та закуповує природний газ для балансування на власні потреби, у межах своєї зони балансування, якою є «газотранспортна система»; Позивачем не надані докази здійснення фізичного балансування та не доведений факт наявності негативного небалансу у Відповідача; позивач формує подвійну оплату та надає фіктивну послугу; позивач хибно вважає, що Оператор ГРМ є споживачем у відносинах з АТ «Укртрансгаз».

21.09.2020, 27.01.2021, 04.03.2021 відповідачем подано додаткові письмові пояснення.

Позивачем 05.11.2020, 16.11.2020, 03.03.2021 подавалися додаткові письмові пояснення по суті спору.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 09.03.2021 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 року між позивачем (оператор) та відповідачем (замовник) підписано договір транспортування природного газу №, згідно п. 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Умовами п. 2.1 Договору передбачено, що Позивач надає Відповідачу послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Відповідач сплачує Позивачу встановлену в цьому Договорі вартість таких Послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 2.3 договору, послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Відповідно до п. 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 2.7 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8. договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено обов`язок оператора, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.2 договору оператор має право, зокрема, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; вчасно врегульовувати небаланси.

Згідно п. 4.2 договору передбачено, що замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

Згідно із п. 5.4 окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством /виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п.п. 9.1, 9.2 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В (балансування) = БЦГ х К х QБГ, де: БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 9.4 договору оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора (п. 9.5 договору).

Відповідно до п. 11.1 послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформляються оператором і замовником актами наданих послуг.

Згідно з п. 11.4 послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 11.5 договору передбачено, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Розділом 12 договору встановлено, що протягом всього строку отримання послуг замовник надає оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу. Фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов`язань на користь оператора. Фінансове забезпечення щодо послуг балансування надається у формах, визначених Кодексом, на користь оператора згідно з чинним законодавством України. Оператор зупиняє надання послуг в разі порушення замовником умов надання фінансового забезпечення.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2, 13.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктами 15.5, 15.6 договору передбачено, що оператор до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість природного газу, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 15.5 цього розділу, визначається за даними оператора.

Згідно з п. 17.1 договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін.

Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015р. підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

За твердженнями позивача ним здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у останнього були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у січні 2018 в обсязі 3 930,449 тис.куб.м., у лютому 2018 в обсязі 3 749,125 тис.куб.м., у березні 2018 в обсязі 3 760,435 тис.куб.м., квітні 2018 в обсязі 990,965 тис.куб.м., травні 2018 в обсязі 513,171 тис.куб.м., у червні 2018 в обсязі 474,803 тис.куб.метрів, що відображено в актах надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунках вартості послуг балансування та звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем).

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних місячних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 172 976 238,87 грн.

З метою оформлення наданих послуг позивач надіслав, а відповідач отримав з супровідними листами №ТSОВИХ-18-356 від 14.02.2018, №ТSОВИХ-18-669 від 14.03.2018, №ТSОВИХ-18-971 від 13.04.2018, №ТSОВИХ-18-1228 від 14.05.2018, №ТSОВИХ-18-1475 від 14.06.2018, №ТSОВИХ-18-1832 від 13.07.201 документи, а саме: акти про надання таких послуг №01-18--БАЛАНС від 31.01.2018, №02-18--БАЛАНС від 28.02.2018, № 0З-18--БАЛАНС від 31.03.2018, №04-18--БАЛАНС від 30.04.2018, №05-18--БАЛАНС від 31.05.2018, №06-18--БАЛАНС від 31.06.2018, - розрахунки вартості послуг балансування; та звітами по точкам входу/виходу.

Позивач зазначає, що з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точках входу/виходу у відповідача згідно з п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов Договору, Відповідач лише частково здійснив оплату заборгованість на суму 91 949 238,68 грн. та продовжує не оплачувати заборгованість за послуги балансування на загальну суму 81 027 000,19 грн., чим порушує права та інтереси Позивача. У зв`язку з чим Позивачем крім основної суми боргу заявлено також позовні вимоги про стягнення 6 448 863,88 грн. відсотків річних, 12 387 261,49 грн інфляційних втрат.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, 17.12.2015 між сторонами підписано договір транспортування природного газу №, відповідно до умов п. 2.1 якого ПАТ "Укртрансгаз" надає Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

В пункті 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

У відповідності до частин 1, 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року.

У відповідності до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з абзацом 36 пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців. Оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідач у спірних правовідносинах, окрім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільної системи (оператор ГРС), яким відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодекс газотранспортної системи, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

В свою чергу, фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, а комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

Алокація, згідно з пунктом 5 глави 1 розділу 1 Кодексу, це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці (п. 1 гл. 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції чинній з 28.04.2017р.).

Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Пунктом 8 глави 3 Розділу ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Отже, як випливає із зазначених приписів чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, позивач має права та обов`язки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування.

Відповідач у алокаціях (звітах) про поділ фактичного обсягу природного газу у спірні місяці по всіх категоріях визначав небаланс в обсязі "0".

Водночас, як слідує з матеріалів справи алокацію АТ "Укртрансгаз" у період з січня по червень 2018 не здійснював, що свідчить про відсутність будь-яких доказів надання послуги балансування.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи зобов`язаний, зокрема, здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно зі ст. 35 Закон України "Про ринок природного газу" правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками.

Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи; мають бути засновані на ринкових принципах; створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.

Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Згідно з п. 3 глави 1 розділу V Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи для забезпечення надійної та безпечної експлуатації газотранспортної системи, зокрема, здійснює заходи фізичного балансування.

Відповідно до розділу XIII Кодексу ГТС (Фізичне балансування):

Замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі; 4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора газотранспортної системи.

Тобто необхідною підставою для надання послуг балансування оператором газотранспортної системи АТ "Укртрансгаз" є існування загрози цілісності газотранспортної системи.

Водночас, Оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат, забезпечуючи замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування.

Однак, позивач, як Оператор ГТС, не надав суду доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи, зокрема, доказів резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи. Відсутність технічної угоди свідчить про те, що обсяги природного газу, що закачувались до газосховищ та відбирались з газосховищ, мали би відповідати обсягам згідно підтверджених номінацій замовників послуг транспортування/зберігання природного газу.

Таким чином, у зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення Оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази вчинення відповідних дій зі сторони позивача не надані, суд констатує, що надання таких послуг позивачем не доведено.

Відповідно до п.12 розділу XIII Кодексу ГТС (в редакції, чинній на час підписання сторонами договору) у разі якщо не вистачає інструментів, зазначених у пункті 2 цього розділу, оператор газотранспортної системи може запровадити обмеження у точках входу та виходу згідно з розділом XV цього Кодексу.

Однак, Оператор газотранспортної системи не запроваджував обмеження в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи у січня-червні 2018, що свідчить про відсутність потреб оператора газотранспортної системи у наданні послуг балансування.

Водночас, акти та рахунки наданих послуг балансування обсягів природного газу, які мали б складатися АТ "Укртрансгаз" при фактичній потребі у наданні таких послуг не свідчать про фактичне здійснення господарської операції та надання такої послуги відповідачу

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС (Комерційне балансування) замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

Замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, що свідчить про відсутність такої відповідальності у Відповідача, оскільки останнім не укладаються договори постачання природного газу.

З наявних у матеріалах справи документах відсутня інформація про обставини, за яких у Відповідача виник небаланс, а саме: які обсяги газу були замовлені відповідачем, на підставі яких документів (номінації) такі обсяги газу були замовлені, які фактично обсяги відібрані ним, чим це має бути підтверджено (алокації).

Позивачем в ході судового розгляду не доведено чи було ним дотримано порядок визначення небалансу (пункти 1,2 Розділу 3 Глави XIV Кодексу, в редакції, чинній на момент підписання сторонами договору), чи було надано змогу замовнику послуг самостійно врегулювати небаланс (пункти 3-6 Розділу 3 Глави XIV Кодексу) у строки визначені згаданим розділом, та чи були у позивача підстави для вчинення дій, передбачених пунктом 7 Розділу 3 Глави XIV Кодексу.

Отже, вищезазначені обставини вказують на недоведеність Позивачем заявлених позовних вимог та відповідну відсутність підстав для їх задоволення. Оскільки, неможливо перевірити, який саме обсяг газу Позивач облікував в системі, який на його думку Відповідач використав за спірний період.

Разом з тим, складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості, документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування наведені, зокрема, у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 924/59/20 та постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року.

Враховуючи положення пункту 9.5 Договору, ч. 1 ст. 32 та ч. 2 ст. 35 Закону України "Про ринок природного газу", пункту 2 розділу XIII Кодексу ГТС позивач не довів який саме обсяг обґрунтованих та реальних витрат понесено ним, як Оператором газотранспортної системи, у зв`язку із здійснення балансування та з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання відповідачем своїх підтверджених номінацій.

Позивачем на підтвердження дій з врегулювання небалансу Відповідача у січні-червні липні 2018 було надано односторонні акти та рахунки наданих послуг балансування обсягів природного газу за період січень-червень 2018, а також акти приймання-передачі природного газу за період січень-червень 2018, які як вважає суд, не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені у постанові Верховного Суду від 25.06.2019р. у справі № 916/2090/16.

Враховуючи недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту надання послуг відповідачу за період з січня по червень 2018, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволенні позовних вимог про стягнення 81 027 000,19 грн. боргу за послуги балансування обсягів природного газу.

Позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення 6 448 863,88 грн. відсотків річних, 12 387 261,49 грн інфляційних втрат.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг балансування природного газу у заявлених обсягах за спірний період у відповідності до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 81 027 000,19 грн боргу за послуги балансування обсягів природного газу, відсутні підстави для стягнення з відповідача 6 448 863,88 грн. відсотків річних, 12 387 261,49 грн інфляційних втрат, як похідних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ до акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз;, м. Ужгород про стягнення суми 99 863 125,57 грн. задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 24.03.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі