ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/10593/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Бакуліна С. В. - головуючий, Губенко Н. М., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В. М.,

представників учасників справи:

позивача - Смельняка О. М.

відповідача - Андишули А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 (головуючий - Разіна Т. І., судді: Іоннікова І. А., Шаптала Є. Ю.)

у справі №910/10593/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисків енерджі"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення заборгованості у розмірі 11223094,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи.

1.1. У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Плисків енерджі" (далі - ТОВ "Плисків енерджі") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець") про стягнення заборгованості у розмірі 11223094,10 грн.

1.2. Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.07.2020 прийняв позовну заяву ТОВ "Плисків енерджі" до розгляду та відкрив провадження у справі №910/10593/20; підготовче засідання призначив на 13.08.2020.

1.3. В подальшому, ухвалою від 13.08.2020 Господарський суд міста Києва залишив без розгляду позов ТОВ "Плисків енерджі" у справі №910/10593/20 на підставі пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

1.4. Місцевий господарський суд, посилаючись на статті 13, 41-42, 45-46, 120, 181, 185, 202, 226 ГПК України, дійшов до висновку про залишення позовної заяви ТОВ "Плисків енерджі" без розгляду внаслідок неявки позивача (його представника) у судове засідання та неповідомлення про причини такої неявки, що суд визнав самостійною та достатньою підставою для прийняття відповідного судового рішення.

1.5. Північний апеляційний господарський суд постановою від 10.12.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 у справі №910/10593/20 скасував, а справу передав до суду першої інстанції для продовження розгляду.

1.6. Мотивуючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що визначальною умовою залишення позову без розгляду є саме можливість або неможливість вирішення спору по суті при невчиненні позивачем певних дій, покладених на нього судом. За висновком апеляційного суду, в ухвалі про залишення позову без розгляду суд першої інстанції не зазначив, як того вимагають положення статей 202, 226 ГПК України, у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору у цій справі по суті заявлених вимог через неявку представника позивача, а також не мотивував неможливості або наявності перешкод для розгляду спору за наявними матеріалами.

2. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи.

2.1. 30.12.2020 ДП "Гарантований покупець" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 року, в якій просить зазначену постанову скасувати, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 залишити в силі.

2.2. На обґрунтування підстав касаційного оскарження ДП "Гарантований покупець" посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 202 та 226 ГПК України.

2.3. На переконання скаржника обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, що і було встановлено судом першої інстанції. Скаржник зазначає, що можливість вирішення спору за наявними матеріалами не має правового значення, оскільки стосується можливості розгляду справи без участі позивача за наявності відповідної заяви.

2.4. ТОВ "Плисків енерджі" не скористалось правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

3. Позиція Верховного Суду

3.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

3.2. Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3.3. Частиною третьою статті 304 ГПК України встановлено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

3.4. Предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції, якою було скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання та неподанням ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

3.5. Положеннями статті 13 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.6. Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

3.7. За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

3.8. Водночас частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

3.9. Згідно з вимогами статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

3.10. Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

3.11. Приписами статті 181 ГПК України встановлено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

3.12. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

3.13. Разом з тим частиною четвертою статті 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

3.14. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

3.15. Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

3.16. Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

3.17. Водночас Суд зауважує, що у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

3.18. При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

3.19. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

3.20. Отже, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він повинен повідомити суд про причини неявки, і у випадку визнання таких причин поважними суд може відкласти розгляд справи.

3.21. Разом з тим частина четверта статті 202, пункт 4 частини першої статті 226 ГПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

3.22. Аналогічних правових висновків дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі №910/16978/19 та від 16.10.2020 у справі №910/8816/19.

3.23. Судом першої інстанції встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак ні позивач, ні його повноважний представник у судове засідання, призначене на 13.08.2020, не з`явились. При цьому позивач не повідомив суд про причини своєї неявки в суд, а також не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України, для залишення позову без розгляду.

3.24. Висновки суду апеляційної інстанції стосовно того, що для залишення позову без розгляду суд має виходити із неможливості вирішення судом спору по суті за наявними матеріалами справи, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм чинного процесуального законодавства.

3.25. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 постановлена з порушенням норм процесуального права.

3.26. При цьому, суд апеляційної інстанції помилково посилався на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі №923/447/15, зазначивши, що в ній міститься аналогічна правова позиція, оскільки зі змісту цієї постанови вбачається, що Верховний Суд такого висновку не викладав.

3.27. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.11.2017 у справі "Sukhanov and Others v. Russia" (заяви №№ 56251/12, 23302/13, 53116/15) дійшов висновку, що присутність у судовому засіданні є правом, але не обов`язком позивача.

3.28. Водночас у цьому випадку саме позивачем не дотримано порядку, передбаченого нормами статей 202, 226 ГПК України, лише за умов дотримання якого можливе виникнення у позивача права на розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи.

3.29. При цьому залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції не порушив прав позивача на судовий захист, оскільки особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина четверта статті 226 ГПК України).

3.30. Колегія суддів зазначає, що залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

3.31. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

3.32. Отже, суд апеляційної інстанції припустився порушення норм процесуального права, а саме статті 202 та 226 ГПК України, що згідно із статтею 312 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Водночас скасування ухвали місцевого господарського суду з даної справи судом апеляційної інстанції здійснено за відсутності підстав для цього, передбачених статтею 277 ГПК України, що свідчить про порушення апеляційною інстанцією й зазначеної норми процесуального права. Натомість ухвала суду першої інстанції від 13.08.2020 є обґрунтованою і такою, що відповідає засаді верховенства права, закріпленій у статтях 2, 11 ГПК України, тому зазначену ухвалу відповідно до статті 312 ГПК слід залишити в силі, задовольнивши, таким чином, касаційну скаргу.

4. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

4.1. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

4.2. Згідно зі статтею 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

4.3. Враховуючи викладене вище, постанова суду апеляційної інстанції від 10.12.2020 підлягає скасуванню внаслідок порушення норм процесуального права, а саме приписів статей 202 та 226 ГПК України, яке призвело до прийняття неправильного судового рішення, а ухвала місцевого суду від 13.08.2020 залишенню в силі як така, що винесена з правильним застосуванням норм процесуального права.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню в силі, відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн (за приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за розгляд справи в суді касаційної інстанції підлягають стягненню з ТОВ "Плисків енерджі" на користь ДП "Гарантований покупець".

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №910/10593/20 скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 справи №910/10593/20 залишити в силі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисків енерджі" (вул. Центральна, 10, с. Плисків, Погребищенський р-н, Вінницька обл., 22252, ідентифікаційний код 41548839) на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 43068454) 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. В. Бакуліна

Судді Н. М. Губенко

О. А. Кролевець