ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 справа № 914/1177/20

За заявою: Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат», м. Львів,

про: ухвалення додаткового рішення

у справі №914/1177/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласунка», м. Дніпро,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат»,м. Львів,

про:

- Визнати дії Приватного акціонерного товариства «Львівській холодокомбінат» (), пов`язані з використанням у своїй господарській діяльності на території України позначень « GeLimo », «Ge'Limo premium», «Ge'Limo premium ЛІМО», такими, що порушують права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за Свідоцтвом на знак для товарів та послуг № 167643 від 11.03.2013 року «GelAmo», зареєстрованого в 30 та 43 класах Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків, який використовує у господарській діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю ?Ласунка? (),

- Заборонити Приватному акціонерному товариству «Львівській холодокомбінат» () використовувати у своїй господарській діяльності на території України позначення « GeLimo », «Ge'Limo premium», «Ge'Limo premium ЛІМО», які є схожими настільки, що їх можна сплутати із знаком для товарів і послуг за Свідоцтвом на знак для товарів та послуг № 167643 від 11.03.2013 року «GelAmo», зареєстрованого в 30 та 43 класах Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків, зокрема, нанесення таких позначень на продукцію/товар (морозиво), рекламну продукцію та торгове обладнання, маркувати товар (морозиво), упаковки та етикетки такими позначеннями, зберігання продукції/товарів (морозива) із нанесеними такими позначеннями, пропонування таких товарів (морозива) із нанесеними позначеннями для продажу, імпорту (ввезення), експорту (вивезення), застосування таких позначень в рекламі, діловій та фінансовій документації, мережі Інтернет.

- Заборонити Приватному акціонерному товариству «Львівській холодокомбінат» () використовувати у своїй господарській діяльності на території України позначення « GeLimo », «Ge'Limo premium», «Ge'Limo premium ЛІМО» будь-якими шрифтами та алфавітами, незалежно від їх кольорового виконання, наявності додаткових елементів у позначеннях, шляхом нанесення таких позначень на товар (морозиво), рекламну продукцію та торгове обладнання, оскільки вони є схожими із знаком для товарів і послуг «GelAmo», що охороняється Свідоцтвом на знак для товарів та послуг № 167643 від 11.03.2013 року, який використовує у господарській діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласунка» ().

- Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Львівській холодокомбінат» () вилучити з цивільного обороту та знищити товари (морозиво), рекламну продукцію, торгове обладнання та будь-які інші товари на які нанесені позначення «Ge'Limo», «Ge'Limo premium», «Ge'Limo premium ЛІМО» як такі, що були виготовлені та введені в цивільний оборот з порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за Свідоцтвом на знак для товарів та послуг № 167643 від 11.03.2013 року «GelAmo», зареєстрованого в 30 та 43 класах Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків, який використовує у своїй діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласунка» (),

Суддя І.Б.Козак

при секретарі Ю.Пришляк

Представники:

Від заявника (позивача): І.Чередник - представник,

Від відповідача: М.Рабінович - представник.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Ласунка» подано позов до Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» про визнання неправомірними дій, заборону вчинення дій, вилучення з цивільного обороту та знищення продукції.

Рішенням суду від 23.02.2021р. відмовлено повністю у задоволенні заявлених позовних вимог.

02.03.2021р. представником відповідача до Господарського суду Львівської області подано заяву про вирішення питання стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу на суму 133 651, 52 грн., з яких:

1-30000 грн. - витрати пов`язані із проведенням експертизи на замовлення ПрАТ ?Львівський холодокомбінат?, за наслідками якої судовим експертом Соповою К.А. було надано Висновок № 60-07/20, складений за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 20.07.2020;

2 - 17651, 52 грн. - витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, яка була призначена ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.10.2020;

3- 86 000, 00 грн. - витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги ПрАТ ?Львівський холодокомбінат? у справі № 914/1177/20.

Ухвалою суду від 02.03.2021 питання про стягнення судових витрат на правову допомогу призначено на 16.03.2021р. на 16:30 год.

Позиція позивача.

У судове засідання 16.03.2021р. представник позивача з`явився. Подав заперечення на заяву про стягнення судових витрат та клопотання про їх зменшення. Заперечення обгрунтовані тим, що відповідач недотримався вимог ч.8 ст.129 ГПК України, не зробив відповідної заяви про понесення таких витрат до закінчення судових дебатів, оскільки був відсутнім у судовому засіданні 23.02.2021 без повідомлення причин його відсутності, а також подав її із пропущенням строку (лише 02.03.2021). Також заперечив проти кожного виду понесених витрат, вважає витрати позивача на оплату експертиз неспівмірними, безпідставними та не узгоджуються з положеннями ч.5 ст.127 ГПК України, а отже дана заява підлягає залишенню судом без розгляду. Одночасно, у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу зазначив такі аргументи на підтримання своєї позиції:

- подані відповідачем докази на обгрунтування понесених витрат не є належними та не підлягають врахуванню судом з таких підстав:

· Умовами договору №09-ЮО від 01.11.2018 (укладений між ПрАТ «Львівський холодокомбінат» та АО «Інновейшн Легал Груп») не передбачено порядок та умови укладання додаткових договорів до нього; однак ті ж сторони уклали Додаткову угоду №01/09-ЮО від 01.07.2020, де конкретизували вартість перелічених видів робіт;

· Виставлені рахунки на оплату послуг на підставі договору №09-ЮО від 01.11.2018р, тоді як надання представником відповідача правової допомоги у веденні цієї справи здійснювалося на підставі Додаткової угоди №01/09-ЮО від 01.07.2020;

· Рахунки №02/11/2/9 від 02.11.2020 та №03/11/21 від 30.11.2020 були складені представником відповідача та оплачені відповідачем у період перебування даної справи в експертній установі, що спростовує твердження відповідача про надання послуг представником у період, коли провадження у справі було зупинено;

· Рахунок №24/02/21 від 24.02.2021 на суму 36000,00 містить суму 30000,00 грн, що є «гонораром успіху», який був погоджений між сторонами додаткової угоди на власний розсуд та самостійно сплачений відповідачем на рахунок адвокатського обєднання. Однак, на думку позивача, такий вид судових витрат як «гонорар успіху» взагалі не передбачений нормами ГПК і не відноситься до витрат на професійну правову допомогу; крім того, цей же рахунок містить 6000,00 грн витрат на правову допомогу за грудень 2020 по лютий 2121, тоді як за період листопад 2020 представник відповідача отримав за свої послуги 50000,00 грн, що є неспівмірним та не відповідає критерію розумності понесених відповідачем витрат на правову допомогу;

· Позивач має також зауваження до складених Актів приймання-передачі на підтвердження наданих послуг, а саме: представником відповідача не зазначено інформацію про те, коли він приймав участь у судових засіданнях, вартість послуг представника за одну годину роботи є надто завищеною, а строк надання кожної з таких послуг направлений лише на збільшення її вартості та подальше її стягнення з ТОВ «Ласунка», також Акти не містять чіткого переліку документів, які підготував представник відповідача (наприклад, Акт від 30.11.2020); звернув увагу суду на запізнення представника відповідача у судові засідання, наприклад, у засідання 16.02.2021 представник відповідача запізнився більше ніж на годину часу, чим змусив суд та учасників процесу очікувати на нього в залі судового засідання, що спричинила учасника справи додаткові незручності;.

· Підсумовуючи наведене вище, стверджує, що опис виконаних робіт, їх загальна вартість містить інформацію та відомості, спрямовані на безпідставне стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу у значно збільшеному розмірі;

· Просив зменшити суму понесених витрат на правову допомогу з 86000,00 грн до 30000,00 грн.

· Звернув увагу суду на те, що у даній справі відсутній публічний інтерес, оскільки спір існував між двома юридичними особами, без участі інших осіб та уваги громадськості, ЗМІ, тому вирішення даного спору жодним чином не вплинуло на ділову репутацію відповідача.

Позиція відповідача (заявника).

Відповідач у судове засідання 16.03.2021р. з`явився, підтримав заяву, просить задовольнити її повністю та стягнути з позивача 133 651, 52 грн, з яких:

- 86000, 00 грн - витрати на правову допомогу у господарській справі № 914/1177/20,

- 30000, 00 грн - витрати, пов`язані із проведенням експертизи на замовлення учасника справи,

- 17651, 52 грн - витрати, пов`язані із проведенням у господарській справі № 914/1177/20 судової експертизи на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 01.10.2020.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом ст. 244 ГПК України додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Заявлені відповідачем витрати на правову допомогу складаються з кількох частин:

А) Витрати на проведення експертизи на замовлення учасника справи на суму 30000,00грн, за наслідками якої судовим експертом Соповою К.А. був складений Висновок № 60-07/20 від 20.07.2020 підтверджуються:

- Листом ПрАТ «Львівський холодокомбінат? від 01.06.2020, адресований судовому експерту Соповій К.А.

- Договором про надання послуг № 79/06-2020 від 01.06.2020;

- Рахунком № 85-06/20 від 01.06.2020;

- Актом приймання-передачі наданих послуг від 24.07.2020 до Договору про надання послуг No 78/06-20 від 01.06.2020

- Платіжним дорученням № 43148 від 15.06.2020.

Б) Витрати, пов`язані із проведенням у господарській справі № 914/1176/20 судової експертизи на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 на суму 17651,52 грн, що підтверджуються:

- Рахунком-фактурою № 144 від 26.10.2020;

- Платіжним дорученням №52252 від 28.10.2020р. на суму 17 351, 52 грн.

В) витрати на професійну правову допомогу на суму 86000,00 грн, що підтверджуються:

- Договором №09-ЮО від 01.11.2018;

- Додатковою угодою №01/09-Ю0 від 01.07.2020 до Договору N° 09-ЮО від 01.11.2018 на представництво інтересів та надання правової допомоги;

- Рахунки N02/11/02/9 від 02.11.2020, №03/11/21 від 30.11.2020 та №24/02/21 від 24.02.2021;

- Опис виконаних робіт та наданих послуг у справі 914/1177/20 та їх загальна вартість від 24.02.2021;

- Акти наданих послуг №07/11/20 від 31.10.2020, №08/12/20 від 30.11.2020 та №24/02/21 від 24.02.2021;

- Платіжні доручення №2698 від 18.11.2020, №2704 від 03.12.2020 та №2755 від 25.02.2021р. про оплату наданої правової допомоги.

Щодо клопотання позивача про залишення заяви про стягнення судових витрат без розгляду, суд відмовляє у її задоволенні з таких підстав. У першій заяві по суті (у відзиві на позов, а.с.20, т.2) відповідач повідомив про попередній розрахунок судових витрат, які він вже поніс - 30000,00 грн (витрати на проведення експертизи на замовлення ПрАТ «Львівський холодокомбінат»), а також орієнтовний розмір витрат у майбутньому в розмірі 30000,00 грн.

Щодо строку подання заяви (протягом 5 днів після оголошення рішення), то рішення у цій справі було прийнято 23.02.2021, до закінчення судових дебатів представники відповідача не подавали доказів про понесення цих витрат, оскільки не були присутні в цьому судовому засіданні. Заява надійшла поштою в конверті до суду 02.03.2021, на відділення поштового звязку «Укрпошти» уповноважена особа відповідача подала документи 26.02.2021, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому конверті. Крім того, відповідно до ч.3 ст.124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, що і має місце в даному випадку, оскільки відповідачем попередньо очікувалося 30000,00 грн витрат на правову допомогу. Але за результатами розгляду справи за весь час відповідач поніс більшу суму ніж очікував. Тому, відповідачем не пропущено 5-денний строк на подання доказів на понесення витрат на правову допомогу, оскільки ще у відзиві на позов була зроблена відповідна заява про понесення таких витрат, а в подальшому лише деталізовано та обгрунтовано остаточний розмір заявлених сум.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПКрозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

· 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

· 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

· 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

· 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Суд критично оцінює заперечення позивача щодо заяви відповідача та зазначає таке:

- Умовами договору №09-ЮО від 01.11.2018 (укладений між ПрАТ «Львівський холодокомбінат» та АО «Інновейшн Легал Груп») дійсно не передбачено порядок та умови укладання додаткових договорів до нього; однак не це обмежує сторін цього ж договору укладати додаткові угоди, які деталізують його зміст, що і мало місце в даному випадку;

-щодо виставлених рахунків на оплату послуг на підставі договору №09-ЮО від 01.11.2018р, а не на підставі Додаткової угоди, то як вже зазначалося вище, договір №09-Юо від 01.11.2018 та Додаткова угода №01/09-ЮО від 01.07.2020 є нерозривно повязані між собою, і виставлення рахунків на оплату послуг суттєво не впливає на суть правовідносин;

- щодо факту складання представником відповідача та оплати відповідачем у період перебування даної справив експертній установі рахунків №02/11/2/9 від 02.11.2020 та №03/11/21 від 30.11.2020, то це є правом учасників договірних відносин на виставлення рахунку та його оплату у будь-який визначений ними час, перебування справи в експертній установі на цей процес зовсім не впливає;

- щодо оплати «гонорару успіху», варто зазначити таке. «Гонорар успіху» погоджений між сторонами у п.5.3 Додаткової угоди №01/09-ЮО на власний розсуд та самостійно сплачений відповідачем на рахунок адвокатського обєднання. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Враховуючи наведене, суд констатує, що рішенням суду від 23.02.2021р. у цій справі відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю, заявником подано докази оплати адвокатському обєднанню на підставі рахунку №24/02/21 від 24.02.2021 на суму 36000,00 та містить суму 30000,00 грн, що є «гонораром успіху», суд вважає за можливе покласти цю суму на позивача, оскільки в задоволенні його позовних вимог відмовлено повністю.

Також суд звертає увагу позивача на положення пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України, яким передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, метою впровадження якого є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору, а також на положення частини 8 статті 129 ГПК України, відповідно до якої сторони не позбавляються права на відшкодування судових витрат у разі їх підтвердження та подання у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.

- щодо зауважень позивача до складених Актів приймання-передачі на підтвердження наданих послуг (в частині деталізації поданих документів, дат судових засідань, в яких представник відповідача був присутній), то судом не приймаються до уваги ці аргументи, оскільки дати присутності представника відповідача можна чітко визначити і самостійно з ухвал суду по цій справі. Суд перевірив, що загалом під час розгляду цієї справи в Господарському суді Львівської області відбулося 8 судових засідань, з яких представник відповідач був присутнім у 6, як вірно зазначено в Описі виконаних робіт та наданих послуг у справі №914/1177/20. Щодо деталізації поданих документів, то всі подані відповідачем заяви/клопотання є в матеріалах справи і цей факт не оспорюється. Доводи щодо безпідставності включення до розрахунку деяких послуг, завищений час їх надання (задовго, забагато годин виконання) судом відхиляються виходячи з того, що дії щодо вивчення судової практики, складання процесуальних та інших документів правового характеру тощо, відповідають умовам Договору про надання правової (правничої) допомоги від 09-ЮО та Додаткової угоди до нього, при цьому, виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. В той же час, вчинення таких дій підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а отже є доведеними та не спростовані позивачем.

- щодо прохання зменшити суму понесених витрат на правову допомогу з 86000,00 грн до 30000,00 грн., то суд відмовляє у його задоволенні, оскільки відповідачем подано детальні та достовірні докази понесення таких витрат у заявленому розмірі.

Суд повністю погоджується з твердженням позивача про те, що у даній справі відсутній публічний інтерес, оскільки спір існував між двома юридичними особами, без участі інших осіб та уваги громадськості, ЗМІ, тому вирішення даного спору жодним чином не вплинуло на ділову репутацію відповідача. Однак, даний факт жодним чином не впливає на розмір понесення судових витрат відповідачем у цій справі.

Суд також враховує зауваження представника позивача щодо запізнення у судові засідання представника відповідача та звертає увагу адвокату Рабіновичу М.П. на неприпустимість такої поведінки у майбутньому.

Підсумовуючи наведене, використовуючи свої дискреційні повноваження, беручи до уваги заперечення позивача щодо розрахунку понесених витрат відповідача, відмову у задоволенні позову повністю, застосовуючи принцип співмірності у визначенні розміру витрат на правову допомогу, керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» про винесення додаткового рішення у справі №914/1177/20 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласунка» (адреса: 49127, м.Дніпро, вул.Гаванська, буд.14, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» (адреса: 79025, м.Львів, вул.Повітряна, буд.2, ) 133151,52 грн витрат на правову допомогу, з яких: 86000, 00 грн - витрати на правову допомогу у господарській справі № 914/1177/20, 30000, 00 грн - витрати, пов`язані із проведенням експертизи на замовлення учасника справи, 17651, 52 грн - витрати, пов`язані із проведенням у господарській справі № 914/1177/20 судової експертизи на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 01.10.2020.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 22.03.2021р.

Суддя І.Б. Козак