РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2021Справа № 910/20102/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Служби зовнішньої розвідки України (вул. Нагірна, 24/1, м. Київ, 04107, )

до Фізичної особи-підприємця Григоренко Діани Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 1 727, 96 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба зовнішньої розвідки України (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Григоренко Діани Олексіївни (далі - відповідач) про стягнення 1 727, 96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Григоренко Діаною Олексіївною умов договору на закупівлю товарів № 723/19 від 15.11.2019 щодо своєчасної поставки обумовленого товару (ремінь тактичний одноточковий) згідно видаткової накладної №1 від 03.01.2020 на суму 95 998, 00 грн, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача 1727, 96 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Вказана ухвала суду від 28.12.2020 була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Митрополита А. Шептицького, 3-Г, кв. 69, м. Київ, 02002

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 11.01.2021 з приміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» про що свідчить реєстр відстеження поштової кореспонденції 379.

Позивач ухвалу суду від 28.12.2020 отримав 04.01.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення відправлення, виплату поштового переказу 360.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2019 року Між Службою зовнішьної розвідки України (далі - Замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Григоренко Діаною Олексіївною (далі - Постачальник, відповідач) був укладений Договір на закупівлю товарів № 723/79, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується постачати озброєння ремені тактичні одноточкові (далі-товар) код CPV18420000-9 за ДК 021:2015 "Аксесуари для одягу", а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити цей товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації, що додається до Договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі замовником лише за фактично отриманий товар на підставі пред`явлених Постачальником рахунку на оплату та видаткової накладної, протягом 30 (тридцяти) банківських днів.

Згідно з п. 5.1. умовами укладеного Договору постачання товару здійснюється до 16.12.2019 року, а також відповідно до п.6.3.2 Постачальник зобов`язувався надати товар у розпорядження Замовника разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього Договору.

В Додатку №1 «Специфікація» до договору сторонами погоджено найменування товару, кількість одиниць, а також ціну за одиницю (без ПДВ) та загальну вартість, а саме ремень тактичний одноточковий на загальну суму 95 998,00 грн, а в додатку №2 «Технічні умови» до договору погоджено технічні і якісні характеристики товару, згідно тендерної документації.

На виконання умов Договору відповідачем було здійснено постачання та передачу товару позивачу від 03.01.20201 на суму 95 998,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1від 03.01.2021, яка підписана та скріплена печаткою Фізичною особою-підприємцем Григоренко Діаною Олексіївною та уповноваженим представником позивача. 07.10.2020 року у зв`язку з порушенням строку поставки погодженого товару, позивач звернувся з претензією №5/3/1287/ПБ від 07.10.2020 до відповідача, в якій вимагав сплатити пеню у розмірі 0, 1% від ціни Договору за кожен день прострочення у сумі 1 727, 96 грн.

Втім, відповідач відповіді на претензію не надав, штрафні санкції не сплатив у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спір у справі стосується щодо наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 727,96 грн. за несвоєчасну поставку товару на підставі Договору.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж норми унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи (видатковою накладною №1 від 03.01.2020) підтверджується факт поставки товару від Фізичної особи-підприємця Григоренко Діани Олексіївни до Служби зовнішньої розвідки України, згідно Договору на суму 95 998,00 грн, яка відбулась 03.01.2021.

Приписами пункту 5.1 Договору встановлено, що поставка товару має бути здійснена до 16.12.2019.

Отже, строк прострочення виконання зобов`язань відповідачем складає 18 днів.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Отже, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 7.2 вищевказаного Договору сторони встановили, що за порушення строку поставки товару Замовнику, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від ціни Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (семи) % вказаної ціни Договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за Договором на закупівлю товарів №723/79 від 15.11.2019 року в частині прострочення поставки товару строком на 18 днів (з 17.12.2019 року по 03.01.2020 року включно), дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення поставки належного товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 7.2 договору, позивачем нараховано відсоткову ставку пені в розмірі 0,1 % та кількості днів за період з 17.12.2019 по 03.01.2020 прострочення, що складає у сумі 1 727, 96 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Перевіривши наданий до позовної заяви позивачем розрахунок штрафних санкцій за порушення умов Договору №723/19 від 15.11.2019 на поставку товарів, суд дійшов висновку в його обґрунтованості - на суму 1 727,96 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити штрафні санкції за порушення взятих на себе зобов`язань.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару підтверджений матеріалами справи і не спростований ним під час розгляду справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки документально підтверджений матеріалами справи, а розрахунок штрафних санкцій є арифметично вірним, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ: 1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Григоренко Діани Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Служби зовнішньої розвідки України (вул. Нагірна, 24/1, м. Київ, 04107, ) суму пені у розмірі 1 727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) 96 коп та та судовий збір 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. 3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 15.03.2021

Суддя Н.І.Ягічева