РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2021Справа № 910/17662/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай."

про стягнення 29 878,62 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай."" (відповідач) про стягнення 29 878,62 грн., з яких 28 511,47 грн. страхового відшкодування, 273, 43 грн. 3% річних та 1 093, 72 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортну № 006-0471897/01НТ від 12.07.2019 з огляду на настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача з огляду на те, що відповідальність водія транспортного засобу "Chevrolet", державний номер НОМЕР_2 з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода застрахована у відповідача на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/009004960.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/17662/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив, а також зобов`язано Моторне (транспортне) страхове бюро України направити на адресу Господарського суд міста Києва інформацію щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АМ/009004960.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/17662/20 сторони повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями про вручення поштових відправлень з відмітками про їх вручення.

18.12.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що він розглянув вимогу позивача № 51-1883 від 13.04.2020 та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 24 686,91 грн. з урахуванням зносу та розміру франшизи за полісом № АМ/009004960. Відповідач вказує, що станом на дату подання відзиву він оплату не здійснив. Відповідач вважає, що граничний строк для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування становить 30.08.2020, оскільки, на його думку, позивач прострочив термін, передбачений п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на подання заяви про виплату страхового відшкодування. Відповідач заперечував проти розміру нарахованої пені та 3 % річних, надав власний розрахунок позовних вимог.

21.12.2020 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до Господарського суду міста Києва надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АМ/009004960.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.07.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" (позивач, страховик) та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." (страхувальник) було укладено Договір № 006-0471897/01НТ добровільного страхування наземного транспорту (далі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований, зокрема, автомобіль "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 23.07.2019 до 24:00 год. 22.07.2020.

25.12.2019 року о 21 год. 10 хв., ОСОБА_1 (згідно протоколу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 ), керуючи автомобілем марки «Chevrolet», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_2 , у м. Києві, по просп. Степана Бандери, 11-А (паркувальний майданчик гіпермаркету «Епіцентр»), була не уважна, не врахувала дорожньої обстановки та не надала перевагу в русі автомобілю марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила зіткнення з останнім, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів.

ОСОБА_1 порушила п.п. 2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, що передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно постанови Оболонського районного суду міста Києва від 03.02.2020 у справі № 756/799/20 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 , застрахований позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес».

Вартість матеріалів та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 , відповідно до рахунку № М_СчТ00392 від 09.01.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоград» становить 29 511,47 грн.

Відповідно до Звіту № 2088, складеного 11.01.2020 оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 , станом на 27.12.2019 становить 32 286,32 грн.

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 85785/1 від 14.01.2020 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 29 511,47 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 20306 від 21.01.2020.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України

визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до полісу № АМ/009004960, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ (відповідачем), ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн., станом на дату спірної ДТП (25.12.2019) поліс був чинний.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_1 керувала автомобілем «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АМ/009004960, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком № М_СчТ00392 від 09.01.2020, звітом № 2088 від 11.01.2020, страховим актом № 85785/1 від 14.01.2020 та розрахунком страхового відшкодування до нього, платіжним дорученням № 20306 від 21.01.2020.

Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АМ/009004960 становить 1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АМ/009004960, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100 000,00 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача, яка складає 28 511,47 грн. (29 511,47 грн. (розмір страхового відшкодування, підтверджений рахунком № М_СчТ00392 від 09.01.2020, звітом № 2088 від 11.01.2020, страховим актом № 85785/1 від 14.01.2020 та розрахунком страхового відшкодування до нього, платіжним дорученням № 20306 від 21.01.2020, з урахуванням ліміту по майну згідно полісу № АМ/009004960 ) - 1 000,00 (розмір франшизи згідно полісу № № АМ/009004960) = 28 511,47 грн.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Судом встановлено, що 02.04.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу, відповідно до якої просив відповідача сплатити страхове відшкодування у розмірі 29 511,47 грн. Вказана заява була отримана відповідачем 13.04.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування.

Натомість, матеріали справи містять відзив на позовну заяву.

Зі змісту зазначеного відзиву судом встановлено, що відповідач розглянув вимогу позивача № 51-1883 від 13.04.2020 та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 24 686,91 грн. з урахуванням зносу та розміру франшизи за полісом № АМ/009004960. Відповідач вказує, що станом на дату подання відзиву він оплату не здійснив. Відповідач вважає, що граничний строк для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування становить 30.08.2020, оскільки, на його думку, позивач прострочив термін, передбачений п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на подання заяви про виплату страхового відшкодування.

Посилаючись на положення абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач стверджує, що оскільки позивачем було подано заяву на 47 днів пізніше терміну, передбаченого чинним законодавством України, то строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшуються на кількість днів такого прострочення.

Однак суд не може погодитись з вищенаведеними доводами відповідача, з огляду на наступне.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, для отримання страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування потерпілий повинен подати страховику за договором обов`язкового страхування заяву на виплату страхового відшкодування у порядку, передбаченому п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, враховуючи положення пунктів 36.1, 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За змістом підпункту 37.1.4 пункту 37.статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закріплене в підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

У будь-якому разі строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 , сталась 25.12.2019 , відтак позивач, як новий кредитор, який набув право вимоги до відповідача щодо виплати страхового відшкодування, повинен був у строк до 25.12.2020 звернутись до відповідача (страховика за полісом) із заявою про виплату страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 02.04.2020 засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування, тобто у межах однорічного строку.

Відповідач вказує у відзиві, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Однак, як встановлено судом, у межах встановленого строку (90 днів) відповідач відповіді на заяву про виплату страхового відшкодування не надав, рівно як і не здійснив страхове відшкодування.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Враховуючи, що вимога позивача № 51-1883 була отримана відповідачем 13.04.2020, то відповідач мав здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 28 511,47 грн. у строк до 13.07.2020 включно, оскільки 12.07.2020 (90-й день) був вихідним днем.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)).

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с х (1- Е з), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до пункту 7.38 Методики при визначені розміру коефіцієнта фізичного зносу КТЗ береться за основу строк експлуатації останнього (5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) застрахованого позивачем легкового автомобіля "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2013, приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (25.12.2019) строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував 7 років (граничний строк, визначений пунктом 7.38 Методики).

Крім того, відповідно до п. 3.2. Звіту № 2088 "Визначення коефіцієнта фізичного зносу", складеного 11.01.2020 оцінювачем ОСОБА_3 , коефіцієнт фізичного зносу (Ез) КТЗ "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 складає: 0,00.

Таким чином, врахування коефіцієнту фізичного зносу, значення якого дорівнює нулю, не впливає на суму вартості відновлювального ремонту та суму страхового відшкодування.

Посилання відповідача на необхідність застосування коефіцієнта фізичного зносу з посиланням на п. 7.39 Методики, оскільки на КТЗ складові частини кузова, кабіни, рами відновлювались ремонтом, не знайшли свого підтвердження.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання вищезазначених вимог п. 7.38 є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

З огляду на викладені положення вбачається, що при визначенні вартості окремої складової частини транспортного засобу, строк експлуатації якої не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ; значення коефіцієнта фізичного зносу не приймається таким, що дорівнює нулю, зокрема, у випадку якщо відповідна складова частина або оперення кузова відновлювались ремонтом або мають наскрізні корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено судом, транспортний засіб "Mitsubishi", державний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2013, тобто строк експлуатації зазначеного автомобіля станом на момент ДТП (25.12.2019) не перевищував 7 років. В свою чергу, відповідач зазначеного не спростував, як і не надав доказів того, що складові частини кузова, відновлювалися ремонтом внаслідок ДТП чи мали наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ.

Крім того, інших доказів того, що застрахований транспортний засіб підпадає під критерії, визначені п.7.39. Методики, відповідач до матеріалів справи не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 28 511,47 грн. страхового відшкодування підлягає задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 273, 43 грн. 3% річних та 1 093, 72 грн. пені. за період з 13.07.2020 по 06.11.2020.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що відповідач мав здійснити страхове відшкодування у строк до 13.07.2020. Отже, починаючи з 14.07.2020 відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних, судом встановлено, що позивач невірно визначив початок періоду прострочення.

З огляду на зазначене, суд здійснивши власний розрахунок 3% річних за період з 14.07.2020 по 06.11.2020 на суму заборгованості в розмірі 28 511,47 грн., дійшов висновку, що вірною сумою 3% річних є 271,09 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи встановлене судом, позовні вимоги в частині стягнення 273, 43 грн. 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 271,09 грн.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 093,72 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що прострочення відповідача з виплати страхового відшкодування виникло з 14.07.2020.

Дослідивши розрахунок пені, наведений позивачем у позовній заяві, судом встановлено, що позивач не вірно визначив початок періоду нарахування пені - 13.07.2020.

Суд здійснивши власний розрахунок пені за період з 14.07.2020 по 06.11.2020 на суму заборгованості в розмірі 28 511,47 грн., дійшов висновку, що вірною сумою пені є 1 084,35 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1 093,72 грн. пені підлягають частковому задоволенні в сумі 1 084,35 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." підлягають частковому задоволенню у розмірі 28 511,47 грн. страхового відшкодування, 271,09 грн. 3 % річних, 1 084,35 грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." про стягнення 29 878,62 грн. - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 3; ідентифікаційний код 20344871) 28 511 (двадцять вісім тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 47 коп. страхового відшкодування, 271 (двісті сімдесят одну) грн. 09 коп. 3 % річних, 1 084 (одну тисячу вісімдесят чотири) грн. 35 коп. пені, 2 101 (дві тисячі сто одну) грн. 18 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.03.2021

Суддя С. В. Стасюк