ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.2021 м. Ужгород Справа № 907/15/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/15/21

за позовною заявою селянського (фермерського) господарства «Демидівське», с. Демидівка Тростенецького району Вінницької області та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Могильчака, с. Демидівка Тростенецького району Вінницької області до фізичної особи - підприємця Говрій Бориса Михайловича, с. Кушниця Іршавського району про стягнення суми 437 000,00 грн. -

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивачі звернулися до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 437000,00грн. заборгованості за Договором постачання обладнання/запчастин та виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт від 17.01.2018, посилаючись на порушення відповідачем умов договору та вимог ст.ст. 526, 610, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/15/21, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.01.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 01.03.2021.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 19.01.2021 була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 90151, Закарпатська обл., Іршавський р-н, село Кушниця, вулиця Пушкіна, будинок 36 та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повернута до суду 04.02.2021, «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року роз`яснено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2018 року між Селянським (фермерським) господарством «Демидівське» та фізичною особою - підприємцем Говрій Борисом Михайловичем укладений договір №3 про постачання обладнання/запчастин та виконання будівельно-монтажних та пуско- налагоджувальних робіт.

Згідно умов даного договору ФОП Говрій Борис Михайлович зобов`язався поставити та провести відповідні роботи з поставки та монтажу зерносушильної шахти загрузкою 20 тон зерна з теплогенератором на твердому паливі та норією вигрузною СФГ «Демидівське» в с.Демидівка Тростянецького району Вінницької області.

Сума договору склала 920 000,00 тисяч гривень: - зерносушильна шахта загрузка 20 т. - 570 000,00 грн; - теплогенератор на твердому паливі (дрова, солома та ін.) - 285 000,00 грн.; - норія вигрузна ИЗ - 25 10 м. - 42000 грн; - монтаж та пусконаладка - 15000 грн; - транспортні витрати - 8000 грн.

17 січня 2018 року між Селянським (фермерським) господарством «Демидівське» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім.Могильчака укладено Договір про спільну діяльність, предметом якого згідно п.п.1.1 стало спільне придбання та використання зерносушильної шахти загрузкою 20 тон зерна з теплогенератором на твердому паливі та норією вигрузною, які будуть змонтовані на земельній ділянці СФГ «Демидівське» в с.Демидівка Тростянецького району Вінницької області.

Для досягнення цілей за даним Договором Сторони зокрема зобов`язуються: спільно виконати умови договору №3 від 17.01.2018 року, укладеного СФГ «Демидівське» та Фізичною особою - підприємцем Говрій Борисом Михайловичем (код НОМЕР_1 ), оплатити купівлю зерносушильної шахти загрузкою 20 тон зерна з теплогенератором на твердому палеві та норією вигрузною згідно умов вказаного договору та сприяти встановленню усього вказаного майна та обладнання у найкоротші строки (п.п.2.1.п.2.1.1 Договору).

Згідно платіжних доручень №5 від 19.01.2018 р. - 12 000,00 грн.; №134353 від 25.01.2018 р. - 100 000,00 грн.; №175308 від 31.01.2018 р. - 50 000,00 грн.; №188030 від 01.02.2018 р. - 100 000,00 грн.; №223867 від 09.02.2018 р. - 60 000,00 грн. на виконання укладених договорів СФГ «Демидівське» сплатило відповідачу кошти в загальній сумі 322 000,00 грн.

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Могильчака згідно платіжних доручень №40 від 22.02.2018 р. - 100 000,00 грн.; - платіжне доручення №70 від 05.04.2018 р. - 15 000,00 грн. на виконання договорів сплатило відповідачу кошти в сумі 115 000,00 грн.

В матеріалах справи міститься розписка відповідача щодо отримання попередньої оплати в сумі 435 000,00 грн. Вказана розписка скріплена підписом та печаткою ФОП Говрій Б.М.

За доводами позивачів відповідач вказаний у Договорі товар не поставив, послуг по його монтажу та установці не надав.

3 метою досудового врегулювання спору представником СФГ Демидівське» та СТОВ ім.Могильчака адвокатом Романовською Н.О. 24.12.2020 року Відповідачу ФОП Говрій Б.М. за місцем його реєстрації направлена претензія про сплату заборгованості в сумі 437 000,00 грн. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало привод для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення 437 000,00 грн. попередньої оплати.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормою частини 1 статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання - кредитор вправі вимагати виконання обов`язку від боржника. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У спірній ситуації підставою виникнення зобов`язальних відносин між сторонами є факт укладання Договору №3 від 17.01.2018 року та факт його виконання позивачами шляхом оплати обумовленого договором товару.

Судом встановлено, що договір укладений між позивачем -1 та відповідачем за своєю юридичною природою є змішаним договором, що має ознаки договору купівлі-продажу та підряду, а тому правовідносини щодо виконання зобов`язань регулюватися Главами 54, 61 ЦК України та Главою 30 ГК України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з не виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки оплаченого позивачами товару.

Згідно умов даного договору ФОП Говрій Борис Михайлович зобов`язався поставити та провести відповідні роботи з поставки та монтажу зерносушильної шахти загрузкою 20 тон зерна з теплогенератором на твердому паливі та норією вигрузною СФГ «Демидівське» в с.Демидівка Тростянецького району Вінницької області.

У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем свого обов`язку з поставки товару.

Водночас позивачі свої зобов`язання виконали вчасно та належним чином. В матеріалах справи наявні платіжні доручення №40 від 22.02.2018 р. - 100 000,00 грн.; - платіжне доручення №70 від 05.04.2018 р. - 15 000,00 грн., №40 від 22.02.2018 р. - 100 000,00 грн.; - платіжне доручення №70 від 05.04.2018 р. - 15 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання Відповідачем обов`язку з поставки товару та ним не надано суду жодних доказів у спростування цього.

У зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивачів про стягнення суми 437 000,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги селянського (фермерського) господарства «Демидівське», с. Демидівка Тростенецького району Вінницької області та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Могильчака, с. Демидівка Тростенецького району Вінницької області до фізичної особи - підприємця Говрій Бориса Михайловича, с. Кушниця Іршавського району про стягнення суми 437 000,00 грн. - підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Оскільки позов подано двома позивачами, судовий збір стягується пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Говрій Бориса Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Селянського (фермерського) господарства «Демидівське» (24343, Вінницька обл., Тростянецький район, с. Демидівка вул. Кленова буд. 15, ) суму 322 000,00 грн. (триста двадцять дві тисячі гривень 00 коп.) коштів попередньої оплати, а також суму 4830,00 грн. (чотири тисячі вісімсот тридцять гривень 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Говрій Бориса Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Могильчака (24343, Вінницька обл., Тростянецький район, с. Демидівка, вул. Могильчака, буд. 23 ) суму 115 000,00 грн. (сто п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) коштів попередньої оплати, а також суму 2189,00 грн. (дві тисячі сто вісімдесят дев`ять гривень 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 24.03.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі