ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" березня 2021 р. Справа № 911/3577/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транснафта-Сервіс", 07201, Київська область, Іванківський район, селище міського типу Іванків, вулиця Івана Проскури, будинок 11

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірекс Делайт", 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Новооскольська, будинок 8 В, офіс 2

про стягнення 237 604,00 грн за договором поставки нафтопродуктів № 050820/С від 05.08.2020

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г.Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Томчук М.В. (посв. №3316/10 від 24.05.2007, довіреність б/н від 02.06.2020, ордер АІ №1070676 від 11.12.2020);

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транснафта-Сервіс" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірекс Делайт" про стягнення 237 604,00 грн заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 050820/С від 05.08.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором в частині своєчасної та повної оплати у розмірі 216 003,70 грн за поставлений товар, що стало підставою для нарахування 21 600,30 грн штрафу за прострочення оплати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; визначено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому саттею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Приписами частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.12.2020 та подальші винесені судом ухвали по справі, направлялися рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Новооскольська, будинок 8 В, офіс 2.

Однак поштові відправлення з ухвалами суду поверталися об`єктом поштового зв`язку на адресу суду з відміткою підприємства: "адресат відсутній за вказаною адресою".

З матеріалів справи судом встановлено, що в укладеному договорі поставки нафтопродуктів № 050820/С від 05.08.2020 між сторонами узгоджено відправлення копій документів, зокрема, засобами електронної пошти в системі "Інтернет" та зазначено електронні адреси постачальника і покупця. Електронна адреса покупця (ТОВ "Мірекс Делайт"): (пункти 9.8, 9.11 Договору).

Користуючись можливістю направляти процесуальні документи у відповідній справі в електронному вигляді на зареєстровану електронну адресу учасника судового процесу, судом здійснювалась доставка процесуальних документів в електронному вигляді, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено довідки з автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронних листів, а саме ухвали про відкриття провадження від 17.12.2020, ухвали повідомлення від 14.01.2021, ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті від 11.02.2021 та ухвали повідомлення від 01.03.2021.

Крім того суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина перша статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що учасники справи не були позбавлені права та можливості також ознайомитись з судовими рішеннями по справі № 911/3577/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За таких обставин, судом було вжито всіх належних заходів в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, для повідомлення учасників справи про розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.02.2021 вирішено закрити підготовче провадження 15.02.2021 та призначити розгляд справи по суті на 01.03.2021.

11 березня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Транснафта-Сервіс" було подано додаткові пояснення до позову про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 11.03.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, суд

встановив:

05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транснафта-Сервіс" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мірекс Делайт" (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 050820/С, відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах визначених в Договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо) (далі - товар).

Пунктами 4.1, 4.2 Договору сторони погодили, що ціна на товар є договірною та визначається на кожну партію поставки товару в рахунках-фактурах постачальника, які є невід`ємною частиною цього Договору та включає в себе ПДВ; загальна ціна Договору складається із суми цін всіх партій товару (зазначених в рахунках-фактурах постачальника), поставленого протягом строку дії Договору.

Сторони домовились, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати, у розмірі 100% ціни партії товару протягом 1 (одного) банківського дня на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури; сторони можуть змінити умови та порядок розрахунків Додатковою угодою до цього Договору (пункт 4.3 Договору).

Згідно умов Договору покупець зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату товару.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками сторін та діє один рік з дати його підписання, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання обов`язків з оплати за поставлений товар. Строк дії Договору автоматично продовжується на наступний період в один календарний рік на тих самих умовах, якщо жодна з сторін не повідомить іншу сторону за тридцять днів до закінчення кожного однорічного періоду цього Договору про намір припинити його дію (пункти 9.1, 9.2 Договору).

Докази розірвання Договору в матеріалах справи відсутні, а тому Договір є діючим.

Так, позивач, звертаючись з даним позовом до суду зазначає, що на виконання умов Договору, ним як постачальником було поставлено відповідачу товар (паливо) на загальну суму 216 003,70 грн, натомість відповідач прийнятих на себе зобов`язань в повному обсязі не виконав, вказаний товар не оплатив.

В підтвердження поставки товару позивач надав суду копії видаткових накладних та копії виставлених на оплату рахунків-фактур за період з 19.10.2020 по 13.11.2020.

У зв`язку із зазначеним вище позивач звертався до відповідача з претензією-вимогою № 1 від 03.12.2020, відповідно до якої просив погасити заборгованість, однак остання залишена без відповіді. Копія вказаної претензії наявна в матеріалах справи.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Заперечень на позов відповідач у встановлений судом строк не надав.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина друга статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Так, пунктом 4.3 Договору передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах повної попередньої оплати, у розмірі 100% ціни партії товару протягом 1 (одного) банківського дня на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, на виконання умов вищевказаного Договору позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 216 003,70 грн., на підтвердження факту постачання якого позивач посилається на підписані за допомогою електронного цифрового підпису повноважними представниками сторін видаткові накладні (долучені до матеріалів справи).

Тобто, за твердженням позивача, поставка товару за договором в сумі 216 003,70 грн повністю підтверджена.

У судовому засіданні позивач стверджував, що відповідач не здійснив повної попередньої оплати за поставку товару протягом періоду часу з 19.10.2020 по 13.11.2020.

Згідно з частиною 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Відповідно до частини 1 статті 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, заперечень щодо факту поставки товару по вказаними видатковими накладними відповідачем суду не надано. Доказів пред`явлення претензій щодо якості, кількості та термінів поставки товару у відповідності до умов Договору, а також наявності письмових претензій та/або повідомлень про невідповідність поставленого товару від відповідача до суду не надходило.

Разом з тим судом встановлено, що строк оплати товару за Договором № 050820/С від 05.08.2020 є таким, що настав.

Враховуючи те, що строк оплати вартості отриманого товару в заявленій сумі 216 003,70 грн відповідно до пункту 4.3 Договору є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача 216 003,70 грн боргу.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача штраф за прострочення оплати у розмірі 21 600,30 грн.

Пунктом 5.7 Договору передбачено, що у разі порушення строку оплати за поставлену партію товару більше ніж на 15 (п`ятнадцять) календарних днів від строку визначеного в пункті 4.3 Договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша стаття 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що останній рахунок на оплату товару постачальником виставлено 13.11.2020. Відповідно до умов договору оплата здійснюється протягом 1 (одного) банківського дня на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури. Оскільки дата останнього рахунку-фактури 13.11.2020 (п`ятниця)+1 банківський день, 16.11.2020 останній день строку для виконання зобов`язання, тобто прострочення по оплаті товару поставленого по останній накладній № 5418 від 13.11.2020 має місце з 17.11.2020.

Судом встановлено, що період прострочення виконання покупцем зобов`язання з оплати товару прострочено на строк, що перевищує 15 днів з моменту останньої поставки товару, відтак допустив порушення зобов`язання.

Пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Перевіривши розрахунок штрафу, судом встановлено, що він не суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи (оскільки 10% від суми заборгованості 216 003,70 грн становить 21600,37 грн, а у позові заявлено 21600,30 грн), а тому підлягає задоволенню повністю в заявленому розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач письмового відзиву на позов, контрозрахунку заявлених вимог, доказів, які б свідчили про відсутність відповідних обов`язків щодо сплати заборгованості, суду не надав, стверджувань позивача не спростував.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір в розмірі 3 564,06 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірекс Делайт" (08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Новооскольська, будинок 8 В, офіс 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транснафта-Сервіс" (07201, Київська область, Іванківський район, селище міського типу Іванків, вулиця Івана Проскури, будинок 11, ) 237 604 (двісті тридцять сім тисяч шістсот чотири) грн 00 коп. (з яких 216 003,70 грн заборгованість, 21 600,30 грн штраф), а також судовий збір у сумі 3 564 (три тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн 06 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 18.03.2021