ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2021 р. Справа№ 920/430/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Шапрана В.В.

при секретарі судового засідання Підтикан К.Г.,

за участю представників:

від ТОВ «Сумитеплоенерго» - Рибалко О.К., довіреність №45 від 28.12.2020;

від АТ «СМНВО» - представник не прибув;

від ТОВ «СМНВО» (апелянта) - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Господарського суду Сумської області від 27.11.2020 у справі №920/430/17 (суддя Котельницька В.Л., повний текст складено - 17.12.2020) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення 7 399 129,86 грн. та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» та Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про визнання недійсним зобов`язання

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення 5 926 254,90 грн. заборгованості, 1 103 162,62 грн. пені, 116 779,12 грн. 3% річних та 252 933,22 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленої теплової енергії за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016.

Крім того, до Господарського суду Сумської області надійшов позов третьої особи з самостійними вимогами товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з вимогою визнати недійсним зобов`язання публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з оплати на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» поставленої теплової енергії за актами приймання-передачі теплової енергії №861 від 30.06.2016, №1109 від 31.08.2016, №1262 від 30.09.2016, №1427 від 31.10.2016 на загальну суму 443 750,48 грн.

Третя особа з самостійними вимогами посилається на недійсність зобов`язання з оплати поставленої теплової енергії за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016 на суму 443 750,48 грн., з підстав невідповідності вимогам чинного законодавства визначеної у договорі поставки ціни за 1Гкал теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 27.11.2020 у справі №920/430/17 первісний позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» 3 963 729,15 грн. заборгованості за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016, 576 947,42 грн. пені, 60 216,12 грн. 3% річних, 252 933,22 грн. інфляційних нарахувань, а також 72 807,39 грн. судового збору. В іншій частині у позові відмовлено. Також рішенням відмовлено в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про визнання недійсним зобов`язання.

Задовольняючи частково первісний позов, суд виходив з доведеності відповідачем належними та допустимими доказами факту часткового припинення зобов`язання в сумі 1 962 525,75 грн. за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016 шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги на підставі заяви ПAT «Сумське НВО» №18-7/444 від 05.07.2017 про залік зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з чим дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 3 963 729,15 грн. Окрім того, суд здійснивши перевірку розрахунку позивача, з урахуванням контррозрахунку відповідача від 20.11.2020, частково задовольнив позов щодо стягнення пені в сумі 576 947,42 грн. та 3% річних в сумі 60 216,12 грн., а інфляційні збитки задовольнив в межах заявленої позивачем суми - 252 933,22 грн. В свою чергу, суд відмовляючи в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору вказав, що права та інтереси ТОВ «СМНВО» не підлягають захисту судом, оскільки вони не порушені і не оспорюються.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 27.11.2020 у справі №920/430/17 в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та прийняти нове, яким позов ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити у повному обсязі.

За доводами апелянта, місцевий господарський суд не прийняв до уваги аргументи, якими обґрунтовано позов третьої особи, а також допустив безсистемне та неправильне застосування норм матеріального права щодо поруки, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що права ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», як поручителя, не підлягають захисту.

Представник ТОВ «Сумитеплоенерго» - позивача за первісним позовом проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

АТ «СМНВО» та ТОВ «СМНВО» (апелянт) не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, електронною поштою до суду надійшло клопотання АТ «СМНВО» та заява ТОВ «СМНВО» про розгляд справи без участі їх представників.

Слід зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Беручи до уваги клопотання АТ «СМНВО» та заяву ТОВ «СМНВО» про розгляд справи без участі їх представників, а також те, що неявка їх представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з прийняттям постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (в подальшому змінено найменування на Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (постачальник) 08.04.2016 було укладено договір поставки №32-6/1600065, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується виробити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що кількість переданого товару визначається згідно показань лічильника, а за їх відсутності - розрахунковим способом, та відображається у звітах про кількість спожитої теплової енергії, реєстрах споживання теплової енергії, які покупець зобов`язаний подавати постачальнику відповідно до договору і зазначається в актах приймання-передачі теплової енергії.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць поставки товару. Пунктом 5.2 зазначеного договору встановлено, що оплата поставленого товару здійснюється відповідачем позивачеві відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунку зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 (далі - Порядок №217).

Згідно п. 5.3 договору у разі недостатності коштів, перерахованих відповідачем позивачеві відповідно до Порядку №217, для оплати повної вартості поставленого товару, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві всю остаточну вартість товару в наступному порядку: 70% остаточної вартості товару, поставленого у звітному календарному місяці - до 30 (тридцятого) числа календарного місяця, наступного за місяцем поставки (звітним місяцем); 30% остаточної вартості товару, поставленого у кожному звітному календарному місяці - до 31.12.2016 включно.

Як вказує позивач, на виконання умов договору ним у період з квітня по жовтень 2016 року було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 16 534 504,30 грн., що підтверджується складеними актами приймання-передачі теплової енергії.

Проте, відповідач вартість поставленої теплової енергії оплатив не у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за даним договором.

Позивач вказує, що неодноразово надсилав відповідачу листи-вимоги щодо оплати заборгованості, які останнім залишено без задоволення.

Викладені обставини слугували підставою для звернення з позовом до суду, в якому позивач (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) просить стягнути з відповідача на користь позивача 5 926 254,90 грн. основного боргу за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016, 1 103 162,62 грн. пені, 116 779,12 грн. 3% річних та 252 933,22 грн. інфляційних втрат.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження факту поставки відповідачу теплової енергії на загальну суму 16 534 504,30 грн. за договором №32-6/1600065 від 08.04.2016, сторони склали наступні акти приймання-передачі теплової енергії:

- за квітень 2016 року: №556 від 30.04.2016 в кількості 4,024 Гкал на суму 4003,55 грн.; №555 від 30.04.2016 в кількості 176,84 Гкал на суму 175941,65 грн.; №554 від 30.04.2016 в кількості 1411,432 Гкал на суму 992688,35 грн.;

- за травень 2016 року: №736 від 31.05.2016 в кількості 3115,811 Гкал на суму 2191412,20 грн.; №737 від 31.05.2016 в кількості 138,106 Гкал на суму 184669,39 грн.; №738 від 31.05.2016 в кількості 8,821 Гкал на суму 11880,55 грн.;

- за червень 2016 року: №860 від 30.06.2016 в кількості 3077,863 Гкал на суму 2164722,60 грн.; №861 від 30.06.2016 в кількості 91,546 Гкал на суму 123360,79 грн.; №862 від 30.06.2016 в кількості 8,135 Гкал на суму 10962,14 грн.;

- за липень 2016 року: №988 від 31.07.2016 в кількості 5,904 Гкал на суму 7955,80 грн.; №987 від 31.07.2016 в кількості 40,551 Гкал на суму 54643,61 грн.; №986 від 31.07.2016 в кількості 2034,418 Гкал на суму 2558020,22 грн.;

- за серпень 2016 року: № 1108 від 31.08.2016 в кількості 2017,775 Гкал на суму 2537 093,78 грн.; №1109 від 31.08.2016 в кількості 40,959 Гкал на суму 55193,40 грн.; №1110 від 31.08.2016 в кількості 4,319 Гкал на суму 5819,96 грн.;

-за вересень 2016 року: №1261 від 30.09.2016 в кількості 2373,087 Гкал на суму 2770930,30 грн.; №1263 від 30.09.2016 в кількості 5,758 Гкал на суму 7759,07 грн.; №1262 від 30.09.2016 в кількості 130,341 Гкал на суму 175638,14 грн.;

- за жовтень 2016 року: №1428 від 31.10.2016 в кількості 3,419 Гкал на суму 4842,01 грн.; №1427 від 31.10.2016 в кількості 89,386 Гкал на суму 126588,80 грн.; №1426 від 31.10.2016 в кількості 2030,045 Гкал на суму 2370377,99 грн.

Факт поставки відповідач не заперечував та частково визнав заборгованість за договором в сумі 3 963 729,15 грн.

При цьому, відповідач посилався на припинення його зобов`язання перед позивачем в сумі 1 962 525,75 грн. за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016 на підставі заяви ПAT «Сумське НВО» №18-7/444 від 05.07.2017 про залік зустрічних однорідних вимог, яку позивач не визнає та вважає за неможливе проведення зустрічного зарахування.

За висновком суду, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт часткового припинення зобов`язання в сумі 1 962 525,75 грн. за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016 шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги на підставі заяви ПAT «Сумське НВО» №18-7/444 від 05.07.2017 про залік зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з чим, вимоги позивача в частині стягнення 5 926 254,90 грн. основного боргу задоволено судом частково в сумі 3 963 729,15 грн., в іншій частині основного боргу відмовлено.

Стосовно позовних вимог про стягнення пені та 3% річних, то суд здійснивши перевірку розрахунку позивача, з урахуванням контррозрахунку відповідача від 20.11.2020, частково задовольнив вказані вимоги, стягнувши з відповідача 576 947,42 грн. пені та 60 216,12 грн. 3% річних.

Окрім того, судом визнано обґрунтованим нарахований позивачем розмір інфляційних збитків та задоволено заявлену до стягнення суму у розмірі 252 933,22 грн.

Таким чином, позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено частково та стягнуто з відповідача 3 963 729,15 грн. заборгованості за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016, 576 947,42 грн. пені, 60 216,12 грн. 3% річних, 252 933,22 грн. інфляційних нарахувань, а в іншій частині вимог ТОВ «Сумитеплоенерго» - судом відмовлено.

Разом з тим, рішення у вказаній частині жодною із сторін не оскаржується.

Апелянт - ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» звернувшись до суду з апеляційною скаргою не погоджується з рішенням Господарського суду Сумської області від 27.11.2020 у даній справі в частині відмови в задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нове про задоволення позову ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання».

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд не прийняв до уваги аргументи, на яких ґрунтується позов третьої особи, а також допустив безсистемне та неправильне застосування норм матеріального права щодо поруки, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що права ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», як поручителя, не підлягають захисту.

Колегія суддів не погоджується з доводами скаржника, виходячи з наступного.

Так, предметом позову третьої особи з самостійними вимогами є визнання недійсним зобов`язання ПАТ «СМНВО» з оплати на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» поставленої теплової енергії за актами приймання-передачі теплової енергії №861 від 30.06.2016, №1109 від 31.08.2016, №1262 від 30.09.2016, №1427 від 31.10.2016 на загальну суму 443 750,48 грн.

Обґрунтовуючи подання свого позову, ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» вказує, що на підставі договору поруки від 08.12.2016 ТОВ «СМНВО» взяло на себе зобов`язання відповідати перед ТОВ «Сумитеплоенерго» за виконання ПАТ «Сумське НВО» зобов`язань з оплати поставленої теплової енергії для потреб бюджетних установ за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016 в червні, серпні, вересні та жовтні 2016 року, на суму 443 750,48 грн.

Тому, посилаючись на положення статті 555 Цивільного кодексу України, третя особа з самостійними вимогами висуває свої заперечення проти вимог ТОВ «Сумитеплоенерго» до AT «Сумське НВО» в частині зобов`язань, що забезпечені порукою.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Таким чином, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання.

Як вбачається зі змісту договору поруки від 08.12.2016, предметом якого є зобов`язання поручителя перед боржником солідарно відповідати за виконання боржником перед ТОВ «Сумитеплоенерго» зобов`язань за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016, що укладений між кредитором і боржником, вказаний договір поруки підписано між ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», як боржником та ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання, як поручителем, без участі кредитора ТОВ «Сумитеплоенерго».

ТОВ «Сумитеплоенерго» стверджує, що договір поруки від 08.12.2016 ним не погоджувався та не підписувався, про його існування він дізнався лише у процесі розгляду справи в першій інстанції.

Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Тобто, право поручителя висунути проти вимог кредитора заперечення виникає лише у разі одержання ним (поручителем) вимоги кредитора чи пред`явлення останнім позову до поручителя щодо виконання зобов`язання забезпеченого порукою.

Натомість, як вірно встановив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Сумитеплоенерго» пред`являло ТОВ «СМНВО» вимоги чи позов про виконання зобов`язання ПАТ «Сумське НВО» по договору №32-6/1600065 від 08.04.2016, а також третьою особою з самостійними вимогами не доведено існування правовідносин між ТОВ «Сумитеплоенерго» і ТОВ «СМНВО» щодо зазначеного договору.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Отже, матеріально-правовий аспект захисту прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на пред`явлення позову у особи виникає після порушення її права.

Тобто, захисту в судовому порядку підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено в майбутньому, і щодо якого невідомо, буде воно порушено, чи ні.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Виходячи з умов укладеного між ТОВ «СМНВО» та ПАТ «Сумське НВО» договору поруки від 08.12.2016, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують факт надання згоди товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на забезпечення виконання зобов`язання з оплати поставленої теплової енергії для потреб бюджетних установ за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016 в червні, серпні, вересні та жовтні 2016 року на суму 443 750,48 грн., та беручи до уваги відсутність у справі доказів пред`явлення ТОВ «Сумитеплоенерго» до ТОВ «СМНВО» вимог чи позову щодо виконання вказаного зобов`язання ПАТ «Сумське НВО», місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність у третьої особи з самостійними вимогами порушеного права, що як наслідок є підставою для відмови у позові ТОВ «СМНВО».

За вказаних обставин, вимоги третьої особи з самостійними вимогами з посиланням на недійсність зобов`язання з оплати поставленої теплової енергії за договором поставки №32-6/1600065 від 08.04.2016 на суму 443 750,48 грн. з підстав невідповідності вимогам чинного законодавства визначеної у договорі поставки ціни за 1Гкал теплової енергії, судом не розглядаються.

В свою чергу, доводи апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 27.11.2020 у справі №920/430/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - третю особу із самостійними вимогами.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 27.11.2020 у справі №920/430/17.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 26.03.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Шапран