УХВАЛА

м. Київ

11.03.2021Справа № 910/8137/19

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр харчових технологій"

до товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ КОМПАУНД" (ідентифікаційний код 30406297)

про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника Балицький І.В. - предст. за дов.,

від боржника не з`явились.

В судовому засіданні приймали участь: Пічугін І.В. - ліквідатор боржника, Шалашова В.І. - предст. за дов. ТОВ "Мані Флоу".

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.19 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 11.07.19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2020 відкрито провадження у справі № 910/8137/19 та призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Пічугіна І.В.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 69.909.499,31 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Пічугіна І.В.

04.09.2020 від Головного управління ДПС у Київській області надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 27.653, 50 грн., яку залишено без руху ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2020.

01.10.2020 від Головного управління ДПС у Київській області надійшли докази сплати судового збору.

14.12.2020 від ліквідатора боржника надійшло клопотання про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками розпорядження майном у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 визнано ГУ ДПС у м. Києві кредитором до боржника на суму 23.569,57 грн.

16.12.2020 від товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр харчових технологій" надійшла заява про відсторонення ліквідатора боржника.

04.01.2021 від арбітражного керуючого Пшеничного С.М. надійшла заява про участь у справі.

05.01.2021 від ліквідатора боржника надійшов звіт про виплату та нарахування грошової винагороди у справі.

Враховуючи викладене вище, розгляд справи призначено на 11.03.2021.

У судовому засіданні, розглянувши грошові вимоги ГУ ДПС у Київській області до боржника на суму 27.653,50 грн., суд встановив наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Вимоги, вище зазначеного, кредитора документально підтверджені, а мотиви їх визнання наведені в письмових висновках ліквідатора боржника, а також підтверджуються наявними матеріалами справи.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За наслідками розгляду грошових вимог ГУ ДПС у Київській області визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів підлягають грошові кошти на суму 27.653,50 грн., з яких: 18.831, 10 грн. - вимоги третьої черги, а 8.822, 40 грн. - вимоги шостої черги.

Також, у судовому засіданні, розглянувши клопотання ліквідатора боржника про затвердження звіту про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, суд встановив наступне.

В поданому клопотанні ліквідатор боржника просить суд затвердити звіт про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі за період з 11.07.2019 по 21.07.2020 на загальну суму 151.480, 83 грн.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Відповідно ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Як вбачається з матеріалів спарви, комітетом кредиторів прийнято рішення погодити звіт ліквідатора боржника про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі за період з 11.07.2019 по 21.07.2020 на загальну суму 151.480, 83 грн.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню.

Також, у судовому засіданні, розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр харчових технологій" про відсторонення ліквідатора боржника та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КУзПБ арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.

Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі:

1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого;

2) зловживання правами арбітражного керуючого;

3) подання до суду неправдивих відомостей;

4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску;

5) припинення діяльності арбітражного керуючого;

6) наявності конфлікту інтересів.

Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав. За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

Поряд з зазначеним, порядок організації та проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів встановлено приписами 48 Кодексу.

Згідно з приписами частини третьої статті 48 Кодексу збори кредиторів у провадженні у справі про банкрутство скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою, за ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів. Збори кредиторів на вимогу комітету кредиторів або окремих кредиторів скликаються арбітражним керуючим та проводяться протягом двох тижнів з дня надходження письмової вимоги про їх скликання. У разі якщо арбітражний керуючий не скликає збори кредиторів, комітет кредиторів чи інші кредитори, які ініціюють скликання зборів кредиторів, мають право скликати збори кредиторів самостійно.

Частиною восьмою вказаної статті Кодексу встановлено, що до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема про: звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого; інші питання, передбачені цим Кодексом. У роботі комітету мають право брати участь з правом дорадчого голосу арбітражний керуючий, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, забезпечений кредитор, у разі необхідності представник органу, уповноваженого управляти державним майном, і представник органу місцевого самоврядування.

Відповідно до приписів частини дев`ятої статті 48 Кодексу рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість голосів кредиторів, присутніх на зборах (комітеті) кредиторів.

Приписами частини одинадцятої статті 48 Кодексу передбачено, що засідання комітету кредиторів скликається та проводиться за правилами, визначеними для зборів кредиторів.

Виходячи з аналізу наведених норм, для відсторонення (усунення) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від виконання повноважень, суд повинен ретельно дослідити виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків та надати оцінку діям арбітражного керуючого (ліквідатора), та у разі встановлення факту невиконання або неналежного виконання обов`язків арбітражним керуючим - відсторонити (усунути) арбітражного керуючого від виконання повноважень.

З аналізу змісту приписів ст. 28 Кодексу вбачається, що арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень ліквідатора у разі звернення комітету кредиторів до господарського суду з таким клопотанням у будь-який час та, при цьому, незалежно від наявності підстав. Таке клопотання комітету кредиторів є окремою, додатковою до наведеного переліку із 6-ти пунктів абзацу другого ч. 4 ст. 28 Кодексу підставою для відсторонення.

Вирішуючи питання про наявність клопотання комітету кредиторів, що може бути умовою для відсторонення арбітражного керуючого з підстав, передбачених абзацом третім ч. 4 ст. 28 КУзПБ, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2020 комітетом кредиторів прийнято рішення звернутися до суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого Пічугіна І.В. від виконання повноважень ліквідатора боржника в порядку ст. 28 кодексу України з процедур банкрутства.

Рішення комітету ґрунтується на тому, що представник товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр харчових технологій" під час проведення зборів комітету кредиторів звернув увагу на те, що ліквідатор боржника неналежним чином виконує свої обов`язки, однак, таких доказів суду не надано.

Відповідно до приписів статті 13 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий є незалежним.

Незалежність арбітражного керуючого забезпечується його спеціальним статусом, визначеним цим законом та спеціальним порядком його призначення та відсторонення від виконання обов`язків.

Відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Забезпечуючи дотримання принципу незалежності арбітражного керуючого, суд керується приписами ст. 2 ГПК України, якими визначено завдання та основні засади господарського судочинства.

Так, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно норми ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 43 ГПК України визначено неприпустимість зловживання процесуальними правами. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Отже суд має забезпечити баланс інтересів усіх учасників справи, перевірити дотримання прав та інтересів усіх сторін, зокрема перевірити, чи не допускають сторони зловживання своїми процесуальними правами з метою протиправного втручання у здійснення арбітражним керуючим своїх обов`язків або з метою впливу на нього для прийняття арбітражним керуючим рішень, що не відповідають інтересам усіх кредиторів та інтересам правосуддя.

Статтею 61 Кодексу встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;формує ліквідаційну масу;заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню;продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом;повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу;веде реєстр вимог кредиторів;подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство;здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин у цій справі задоволення вимог клопотання кредитора суперечить завданням господарського судочинства та не відповідає інтересам кредиторів у справі, буде по своїй суті втручанням в роботу ліквідатора, що порушує принцип незалежності арбітражного керуючого.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Пічугіна І.В. від виконання обов`язків ліквідатора, суд виходить з теоретичного та практичного аналізу передбачених ч. 4 ст. 28 КУзПБ приписів, що встановлюють умови і порядок відсторонення арбітражного керуючого, що має вирішальне значення для правильного розуміння (тлумачення) норми закону та правової норми.

Суд зазначає, що норма права, передбачена абзацом третім ч. 4 ст. 28 КУзПБ може бути безумовною підставою відсторонення арбітражного керуючого від виконання обов`язків за умови, що таке рішення відповідає інтересам усіх кредиторів, а комітет кредиторів приймає таке рішення, як представник усіх кредиторів, а не для вирішення одним кредитором своїх особистих інтересів у справі, через втручання в роботу ліквідатора і неврахування інтересів інших учасників справи та, зокрема, інших членів комітету кредиторів, а також думки інших кредиторів, які мають право дорадчого голосу у зборах та у комітету кредиторів.

При цьому, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, а роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996 ["Cantoni v. Frace", заява № 17862/91, §31-32), "Вєренцов проти України" від 11.04.2013 ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, §65)].

Крім того, суд керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

З системного аналізу вище викладеного, суд дійшов висновку відмовити товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр харчових технологій" в задоволенні клопотання про відсторонення ліквідатора боржника.

Керуючись ст. ст. 28, 30, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Визнати ГУ ДПС у Київській області кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ КОМПАУНД" (ідентифікаційний код 30406297) на суму 27.653,50 грн., з яких: 18.831, 10 грн. - вимоги третьої черги, а 8.822, 40 грн. - вимоги шостої черги.

2.Задовольнити клопотання ліквідатора боржника № 01-21/200 від 11.12.2020 року.

3.Затвердити звіт ліквідатора боржника арбітражного керуючого Пічугіна І.В. про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі № 910/8137/19 за період з 11.07.2019 по 21.07.2020 на загальну суму 151.480, 83 грн.

4.Відмовити в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр харчових технологій" № 1/2020-12 від 15.12.2020 про відсторонення ліквідатора боржника.

5.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя Пасько М.В.

Повний текст ухвали складено 17.03.2021.