ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/101/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/101/20

за позовом: Акціонерного товариства «Мотор-Банк» (пр-кт Моторобудівників, № 54-Б, м. Запоріжжя, 69068, )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсан» (вул. Бабеля, №34, м. Одеса, 65058, )

про стягнення 199 687,33 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство «Мотор-Банк» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість, що підлягала сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю «Арсан» станом на 30 листопада 2020 за генеральною угодою №04/GEN/4/18 від 05.06.2018 та кредитним договором №04/К/17/18 від 05.06.2018 в сумі 199687,33 грн., а також на підставі договору поручительства № 04/POR/19/18 від 06.06.2018р., яка складається з: 169 740,81 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 29 946,52 грн. простроченої заборгованості за процентами.

В обґрунтування позовних вимог АТ «Мотор-Банк» зазначає наступне.

5 червня 2018 року між АТ «Мотор-Банк» та ТОВ «Арсан» укладено Генеральну Угоду №04/GEN/4/18. Метою цієї Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування, торгово-закупівельної виробничої та іншої діяльності Позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї Генеральної угоди шляхом укладання Кредитних договорів.

Предмет Генеральної угоди визначений у ст. 4 Генеральної угоди, відповідно до якого, Кредитор проводить Кредитні операції в межах лімітів, визначених п.4.5. Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитного договору, укладеного в рамках цієї Генеральної угоди. Загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою не може перевищувати 1 100 000,00 грн., а термін користування лімітом встановлюється до 04 червня 2021 року (п.4.3.). У Кредитному договорі визначаються: валюта кредиту, сума кредиту чи ліміт кредитної лінії , термін користування кредитними коштами, фактичний розмір процентів за користування кредитом та плат за Кредитним договором, рахунки для обслуговування Кредиту, Графік надання і погашення Кредиту та інші умови (п. 4.2.). При цьому, Кредитний договір, означає будь-який договір, угоду, правочин. що передбачає здійснення Кредитних операцій та який укладається Сторонами в рамках цієї Генеральної угоди і є її додатком.

Як вказує позивач, в межах укладеної Генеральної угоди, 05 червня 2018 року між Банком та Позичальником укладено Кредитний договір №04/К/174/18, який визначений як Додаток №2 до Генеральної угоди. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом 1 100 000,00 грн. на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та інших умов, викладених в Кредитному договорі.

Позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання надавши Позичальнику Кредит, на підставі Заявок Позичальника, а саме: Заявки від 05 червня 2018 року вих.№5/06 на суму 820 000,00 грн. та Заявки Позичальника від 24 липня 2018 року вих. № 5 на суму 280 000,00 грн.

Позивач зауважує, що кредит надавався на строк до 04 червня 2019 року та мав бути повернений згідно графіку зниження ліміту кредитування, викладеного в Додатку №1 до цього Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до Додаткової угоди №2 до Кредитного договору, підписаної Сторонами 30 серпня 2019 року, була проведена реструктуризація боргу за Кредитним договором в сумі - 477 532, 57 грн, що виникла в травні 2019 року.

Крім того, позивач зауважує, що відповідно до Додаткової угоди №3, укладеної між Сторонами 05 вересня 2019 року, встановлено новий графік погашення кредитного боргу на період з 01 вересня 2019 року по 20 жовтня 2020 року по 19835,50 грн. щомісячно, а остаточна дата погашення кредитного боргу - 20 листопада 2020 року, сума до сплати - 19 835,57 грн.

Однак, за твердженням Позивача, Відповідач з 23 березня 2020 року систематично порушував графік погашення кредитного боргу. Прострочена заборгованість, що виникла з 23 березня 2020 року і до дати підписання даної заяви, не погашена і складає 169 740,81 грн.

Також, в порушення розділу 3 Кредитного договору, Позичальником не сплачені, проценти, нараховані за період з 1.04.2020р. по 29.11.2020р. у зв`язку з порушенням Позичальником вимог зобов`язань, визначених в п.2.11. та п.2.12 Кредитного договору, у розмірі 29946,52 грн.

Водночас, позивач зазначив, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною угодою TOB «Арсан», 06 червня 2018 року між АТ «Мотор-Банк» та єдиним учасником та директором ТОВ «Арсан» фізичною особою ОСОБА_1 (в подальшому Поручитель, Відповідач), укладено Договір поручительства №04/POR/19/18.

Поручитель у липні 2019 року змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що позивач підтверджує наданою копією паспорту із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, копією свідоцтва про зміну імені від 23 липня 2019 року.

Так, як стверджує позивач, 30 грудня 2020 року на адресу Боржника та Поручителя, Банком відправлено повідомлення щодо погашення простроченої заборгованості. Повідомлення отримано Поручителем 04 січня 2021 року. Повідомлення містить інформацію про наявність простроченої заборгованості за Кредитним договором по сплаті Кредиту та процентів в сумі - 199 687,33 грн. та вимогу погасити даний борг. Однак, станом на 11 січня 2021 року ні Боржник ні Поручитель, в порушення умов Кредитного договору та Договору поруки прострочений борг перед Банком не погасили.

Зазначене стало підставою для звернення Банку до суду з позовом за захистом своїх порушених прав.

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

2. Процесуальні питання вирішені судом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2021 року позовна заява вх. №106/21 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

20.01.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№106/21) до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу №916/101/21 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без виклику сторін, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсан» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Зобов`язано позивача в порядку ч.2 ст.172 ГПК України надіслати на адресу третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім того, цією ж ухвалою суду роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду у строк визначений ч. 7 ст. 252 ГПК України з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач, АТ «Мотор-Банк» про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (вх. № 3796/21 від 02.02.2021р.)

Також, 22.01.2021р. копія ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2021р. була направлена на юридичну адресу Відповідача, а саме: вул. Довженка, 4, кв.40, м.Одеса, 65068 та третьої особи ТОВ «Арсан» на адресу: вул. Бабеля, №34, м. Одеса, 65068.

Проте, як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (вх.№ 4120/21 від 04.02.2021р. та вх.№6775/20 від 01.03.2021р.) ОСОБА_1 та ТОВ «Арсан» не отримано ухвалу суду від 20.01.2021 року оскільки останні повернуті до суду без вручення, з відміткою на довідці УКРПОШТИ «адресат відсутній за вказаною адресою»

Відповідно до п. п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, встановлені наступні нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч.3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідач та ТОВ «Арсан» не повідомляли суд про зміну місцезнаходження, копія ухвали Господарського суду Одеської області надсилалась судом за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві (яка співпадає із відомостями, що містяться в довідці про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, доданої позивачем до позовної заяви).

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідно до п.4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала суду від 20.01.2021р. вважається врученою відповідачу та третій особі в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В ході розгляду даної справи Господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст.248 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

22.03.2021 року судом було постановлено рішення в нарадчій кімнаті у відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, без його проголошення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

5 червня 2018 року між AT «МОТОР-БАНК» та ТОВ «АРСАН» укладено Генеральну Угоду №04/GEN/4/18, метою якої є визначення загальних умов фінансування, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності Позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї Генеральної угоди шляхом укладання Кредитних договорів.

Предмет Генеральної угоди визначений у ст. 4 Генеральної угоди. Так, відповідно до положень та умов цієї Генеральної угоди Кредитор проводить Кредитні операції з межах лімітів, визначених п.4.5 Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитного договору, укладеного в рамках цієї Генеральної угоди. Кредитний договір укладається Сторонами за умови позитивного рішення Кредитора відповідно до конкретних потреб Позичальника у фінансуванні та інших домовленостей між Сторонами і повинен визначати валюту та суму Кредиту чи ліміт кредитної лінії, термін користування кредитними коштами, розмір процентів за користування Кредитом та плат за Кредитним договором, рахунки для обслуговування Кредит)', Графік надання і погашення Кредиту та інші умови. Термін користування Кредитом за цією Генеральною угодою встановлюється до 04 червня 2021 року. Процентна ставка визначається у Кредитному договорі за згодою Сторін відповідно до Статті 6 Генеральної угоди (п.п 4.1. - 4.4. ст. 4 Генеральної угоди).

Відповідно до п.4.5., положень та умов цієї Генеральної угоди Кредитор встановлює Позичальникові такі ліміти:

4.5.1. Загальний Ліміт заборгованості за Генеральною угодою: загальний розмір заборгованості Позичальника за Кредитом за цією Генеральною угодою не може перевищувати еквівалент 1 100 000,00 (один мільйон сто тисяч гривень нуль копійок) грн.

4.5.2. Ліміт заборгованості за Кредитним договором встановлюється в порядку та на умовах, визначених у Кредитному договорі, укладеному Кредитором з Позичальником, який є невід`ємною частиною Генерально їугоди.

4.5.3. Загальна сума всіх чинних Лімітів заборгованості за Кредитними договорами в будь-який момент дії цієї Генеральної угоди не може перевищувати суми Загального ліміту заборгованості за Генеральною угодою.

4.5.4. Одночасно із укладенням даної Генеральної угоди Позичальник отримує кредит (або його частину) внаслідок укладення між Кредитором та Позичальником першого Кредитного договору в рамках даної Генеральної угоди. Таким чином Сторони визнають виникнення правовідносин заданою Генеральною угодою вдень її укладення Сторонами.

Між тим, п. 5.2.7. Генеральної угоди передбачено, що Позичальник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі погашати Кредитору заборгованість за Кредитом, сплачувати проценти за користування Кредитом та інші платежі за Кредитним договором.

Пунктом 6.2. статті 6 Генеральної угоди, зокрема, встановлено, що Позичальник зобов`язаний погасити основний борг по Кредиту та інші платежі згідно з умовами Кредитного договору. Строки, передбачені Кредитним договором, є обов`язковими для Позичальника.

В межах укладеної Генеральної угоди, 05 червня 2018 року між АТ «Мотор-банк» та ТОВ «Арсан» укладено Кредитний договір №04/К/174/18, який визначений як Додаток №2 до Генеральної угоди.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору і на його умовах Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії з лімітом 1 100 000,00 (Один мільйон сто тисяч гривень нуль копійок) грн. (далі по тексту - "Кредит" або "Кредитна лінія") на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та інших умов, викладених в цьому Договорі.

Позичальник зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов`язання, викладені нижче в порядку і на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.2. Кредитного договору №04/К/174/18 від 05.06.2018р.).

Згідно п.2.1. Кредит надається строком користування до 04 червня 2019 року (включно), та повертається Позичальником згідно графіку погашення, викладеному в Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід 'ємною частиною.

Кредит надається на наступні цілі: поповнення обігових коштів. Кредит надається за умови належного виконання Позичальником та/або Поручителем вимог р. 4 цього Договору, а також на підставі того, що вся інформація, представлена Позичальником Кредиторові, є достовірною та повною. Кредитор не надає Позичальнику Кредит до моменту укладення договору застави/поруки/іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим договором. (п.п.2.2-2.3 Кредитного договору).

Пунктом 2.8 визначено, що Кредитор надає Позичальнику кредитні кошти на підставі його заяви, а також копій документів, що підтверджують цільове використання кредитних коштів, не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня її отримання або протягом більш тривалого строку, зазначеного в такій заяві. Заява подається Кредитору в письмовому вигляді або передається в електронному вигляді засобами системи "Клієнт-Банк" з використанням електронних підписів у порядку та на умовах, передбачених відповідним договором, укладеним між Позичальником та Кредитором. Така Заява повинна містити наступну інформацію: найменування та код ЄДРПОУ Позичальника; вихідний номер та дату складання заяви; посилання на номер та дату цього Договору; строк надання Кредиту (якщо він більше, ніж три робочих дні з дня отримання заяви Кредитором); повні і точні реквізити для надання Кредиту; підпис керівника або іншого уповноваженого на підписання таких заяв представника Позичальника та відбиток печатки Позичальника (у разі надання заяви в письмовій формі).

Відповідно до умов п. 2.11. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний перевести на рахунки, відкриті в AT «МОТОР-БАНК», щомісячні грошові потоки у розмірі пропорційно лімітам кредитування відкритих в банківських установах, починаючи з третього місяця дії цього Договору. В разі невиконання даної умови в строк, Банк залишає за собою право підвищити процентну ставку по Кредиту на 3% (три процента) річних з 1-го числа місяця, наступного за місяцем невиконання зобов`язань, до моменту виконання даної умови. При цьому укладення додаткової угоди до даного Договору про зміну розміру процентної ставки по Кредиту не здійснюється. Нарахування збільшеної процентної ставки здійснюється на підставі даного пункту Кредитного договору.

Відповідно до умов п. 2.12. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний перевести на рахунки, відкриті в AT «МОТОР-БАНК» 100% валютних контрактів, починаючи з третього місяця дії цього Договору. В разі невиконання даної умови в строк, Кредитор залишає за собою право підвищити процентну ставку по Кредиту на 3% (три процента) річних з 1-го числа місяця, наступного за місяцем невиконання зобов`язань, до моменту виконання даної умови. При цьому укладення додаткової угоди до даного Договору про зміну розміру процентної ставки по Кредиту не здійснюється. Нарахування збільшеної процентної ставки здійснюється на підставі даного пункту Кредитного договору.

Так, за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти в розмірі 18,5% річних. Розмір Процентів, визначений в попередньому абзаці цього пункту, є базовим і може бути змінений (зменшений або збільшений) Сторонами в порядку і на умовах, встановлених цим Договором. (п.3.1. Кредитного договору).

Позичальник сплачує Кредитору проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.1 цього Договору, у валюті Кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів в поточному місяці на основі Банківського року (який складає 365(366) днів) у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 10 число кожного місяця на рахунок, зазначений в п. 2.4. цього Договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній місяць підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за Кредитом. (п. 3.2. Кредитного договору).

Підпунктом 8.2.2. пункту 8.2. Кредитного договору сторони погодили, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом, нараховані Кредитором у порядку і на умовах, встановлених цим Договором, а також виконати всі інші зобов`язання за цим Договором перед Кредитором.

Відповідно до п. 14.1. Кредитного договору № 04/К/17/18 від 05.06.2018р., цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін і припиняє чинність по закінченні строку, зазначеного в п. 2.1. цього Договору, але в будь-якому разі не раніше повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до Додаткової угоди №2 до Кредитного договору № 04/К/17/18 від 05.06.2018р., підписаної Сторонами 30 серпня 2019 року, була проведена реструктуризація боргу за Кредитним договором в сумі - 477 532, 57 грн. зі строком користування до 20.11.2020 року (включно).

Відповідно до Додаткової угоди №3, укладеної між Сторонами 05 вересня 2019 року, встановлено новий графік погашення кредитного боргу на період з 01 вересня 2019 року по 20 жовтня 2020 року по 19835,50 грн. щомісячно, а остаточна дата погашення кредитного боргу - 20 листопада 2020 року, сума до сплати - 19 835,57 грн.

З наданих суду доказів, зокрема, поданих Банком заяв № 5/06 від 05.06.2018р. та № 5 від 24.07.2018р., виписок по особовим рахункам з 05.06.2018р. по 31.08.2018р., виписок по банківським рахункам позичальника з 05.06.2018р. по 25.07.2018р., за 30.08.2019р., з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. вбачається, що на виконання умов Кредитного договору, Банком надано ТОВ «Арсан» кредитні кошти в межах установленого ліміту, які, згідно тверджень Банку, не спростованих відповідачем та третьою особою, Позичальником у повному обсязі не повернені.

У забезпечення зобов`язань за Генеральною угодою між Акціонерним товариством «Мотор-Банк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) 06.06.2018р. було укладено договір поручительства №04/POR/19/18 (далі - договір поруки).

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Боржником ,ТОВ «Арсан», основного зобов`язання, а також відшкодовувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Основного зобов`язання.

Пунктом 3.2. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Боржником Основного зобов`язання, передбаченого Кредитним договором, Кредитор має право вимагати виконання цього зобов`язання Поручителем і відшкодування інших збитків Кредитора, обумовлених невиконанням Боржником Основного зобов`язання, або звернути стягнення на належне йому майно чи грошові кошти відповідно до чинного законодавства України, при цьому строк пред`явлення Кредитором такої вимоги до Поручителя встановлюється Сторонами у термін 3 (три) роки від дня настання строку виконання Основного зобов`язання.

У випадку невиконання Боржником Основного зобов`язання, передбаченого відповідними положеннями Кредитного договору, Кредитор має право вимагати виконання цього зобов`язання у Поручителя та/або Боржника, як у солідарних боржників. (п. 3.3. Договору).

Крім того, умовами п. 3.5. Договору сторони узгодили, що з підписанням цього Договору Поручитель підтверджує, що у разі внесення будь-яких змін до Кредитного договору, в тому числі збільшення розміру Основного зобов`язання, збільшення процентів за Основним зобов`язанням і строків їх виплати, він дає на це згоду, без додаткового повідомлення та без укладення додаткової угоди до цього Договору.

Згідно пункту 4.4. договору поруки, поручитель зобов`язаний на вимогу Кредитора у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником Основного зобов`язання та/або в разі виникнення у Кредитора права вимагати обов`язкового дострокового виконання Основного зобов`язання погасити, без будь-яких заперечень, заборгованість Боржника перед Кредитором у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені Кредитором витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Боржником Основного зобов`язання. У разі одержання вищевказаної вимоги Кредитора повідомити про це Боржника, а в разі пред`явлення позову - подати клопотання про залучення Боржника до участі у справі.

Нести солідарну відповідальність за невиконання Боржником Основного зобов`язання, включаючи сплату процентів, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені Кредитором витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Боржником Основного зобов`язання. Нести солідарну відповідальність за виконання кредитного договору Боржником, а також за будь-якого Боржника в разі переводу боргу та/або смерті Боржника/у випадку виключення Боржника з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) з будь-яких підстав, передбачених чинним законодавством України. При цьому підписанням цього правочииу Поручитель письмово підтверджує свою вільно виявлену безумовну згоду відповідати у вищевказаному випадку за нового Боржника. Тобто Поручитель є солідарно відповідальним за виконання зобов`язання спадкоємцями/правонаступниками Боржника (ч. З ст. 559 Цивільного кодексу України) в межах та обсягах передбачених чинним законодавством України. Боржник в разі виконання Основного зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен негайно повідомити про це Поручителя.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами (п. 7.1. договору поручительства №04/POR/19/18 від 06.06.2018р.).

Відповідно до пункту 7.4. договору поруки, цей Договір діє до 30.06.2024р., окрім випадків, визначених чч. І-3 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 23.07.2019р., виданого Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Позивач звернувся до Відповідача та ТОВ «Арсан» з листом-вимогою № 15/1139 від 30.12.2020р, в якому повідомив, що строк виконання Основного зобов`язання за Кредитним договором настав 20.11.2020р. та станом на 23.12.2020р. існує прострочена заборгованість в сумі 199 687,33 грн., з яких прострочений кредит складає 169 740,81 грн., прострочені проценти склали 29 946,52 грн.

Крім того, в разі неможливості ТОВ «Арсан» своєчасно погасити заборгованість за Кредитним договором, Позивач пропонував ОСОБА_1 , яка є фінансовим та майновим поручителем Боржника, відповідно до вимог Договору поручительства №04/POR/19/18 та Договору застави №04/2/47/18, укладених між Банком та Поручителем, в триденний строк з дати отримання цього повідомлення, виконати зобов`язання в добровільному порядку - погасити прострочену заборгованість Боржника.

Зазначений лист-вимогу № 15/1139 від 30.12.2020р. отримано Поручителем 04.01.2021 року, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

За твердженнями Позивача, указана вимога була залишена без задоволення та реагування, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Із матеріалів цієї справи вбачається, що Позивач свій обов`язок за Кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином.

Враховуючи ту обставину, що Відповідач належним чином не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених умовами договору, Позивач звернувся до суду із матеріально-правовою вимогою про стягнення заборгованості, що відповідає способу захисту, передбаченому п.5 ч.1 ст.16 ЦК України.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до норм статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, частини першої статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (стаття 1055 Цивільного кодексу України, частина друга статті 345 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам, зокрема, поточні рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Нормами ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас, вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч.2). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (частини 1, 2 статті 543 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (у редакції чинній на момент укладення договору поруки).

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами існують господарські зобов`язання, які виникли в зв`язку з укладанням Генеральної угоди, Кредитного договору, а також Договору поручительства.

Наявні у справі докази свідчать про надання ТОВ «Арсан» кредитних коштів у сумі 1 100 000,00 грн. (вказана обставина підтверджується дослідженими вище банківськими виписками), які, незважаючи на настання строків, зазначених в Кредитному договорі, та додаткових угод до нього, банку в повному обсязі не повернуті.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до ТОВ «Арсан», як позичальника за кредитним договором №04/К/174/18 від 05.06.2018р. з листом-вимогою від 30.12.2020р. №15/1139, в якому, у зв`язку з невиконанням позичальником у строк своїх зобов`язань вимагав повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором (199 687,33 грн.).

Разом з тим, Позичальником, ТОВ «Арсан» до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за Кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 169 740,81 грн., за процентами в розмірі 29 946,52 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом також враховується, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (висновок про правильне застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12).

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У постанові від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку також про те, що положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Зокрема, у п. 6.23 вищенаведеної постанови зазначено, що плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому у пункті 6.20 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Таким чином, у справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України.

Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №5017/1987/2012).

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 18.02.2019 р. у справі №910/21449/17.

Отже, з огляду на вищезазначене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах простроченої в сумі 29946,52 грн. згідно з поданим розрахунком.

Між тим, Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Отже, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та умови договорів, Позивач набув право вимоги до Поручителя, ОСОБА_1 , як солідарного по відношенню до Позивача боржника щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

З огляду на зазначене вище у сукупності та взаємозв`язку суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме: в частині стягнення з ОСОБА_1 169740,81 грн. простроченої заборгованості по кредиту та 29 946,52 грн. простроченої заборгованості за процентами.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги Позивача не спростовано, не додано належних, допустимих та достовірних доказів відповідно до приписів ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором та Договором поручительства.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Окремо Господарський суд вважає за потрібне зауважити, що ОСОБА_1 як фізична особа може бути Відповідачем по даній справі, яка розглядається за правилами господарського судочинства, виходячи зі змісту п.1 ч.1 ст.20 ГПК України та правового висновку, зробленого в п.63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 р. по справі № 415/2542/15-ц.

Згідно зі ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі витрати зі сплати судового збору покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 129, 202, 129, 232, 233, 236, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Мотор-Банк» (пр-кт Моторобудівників, № 54-Б, м. Запоріжжя, 69068, ) прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 169 740 (сто шістдесят дев`ять тисяч сімсот сорок) грн. 81 коп., прострочену заборгованість за процентами у розмірі 29 946 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 52 коп. та 2 995 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 31 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22 березня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський