РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021Справа № 910/16322/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС"

про стягнення 18 901, 48 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку"

про розірвання договору та стягнення 32 095, 53 грн

Представники:

від позивача (за первісним позовом): Прудиус А.О.;

від відповідача (за первісним позовом): Кірсік С.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 18 901, 48 грн., з яких: 13 867, 93 грн - основного боргу, 4 992, 48 грн - пені та 41, 04 грн - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду № 382019 на виготовлення поліграфічної продукції від 03.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.10.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема повідомлено, що відповідач протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

24.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" про розірвання договору підряду № 382019 на виготовлення поліграфічної продукції від 03.01.2019 та стягнення заборгованості у розмірі 32 095, 53 грн, з яких: 13 115, 03 грн - передоплата та 18 980, 50 грн - пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

09.12.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" про розірвання договору та стягнення 32 095, 53 грн об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" про стягнення 18 901, 48 грн. у справі №910/16322/20. Зокрема, суд ухвалив перейти до розгляду справи №910/16322/20 за правилами загального позовного провадження.

05.01.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що виконав свої зобов`язання за договором №382019 в повному обсязі передавши Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" партію замовленої продукції згідно з замовленням №3061 від 07.09.2020 на загальну суму 27 115,03 грн. Крім цього, відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що передача Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" усієї партії замовленої продукції Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" підтверджується видатковою накладною №968 від 11.09.2020, підписаною обома сторонами договору.

19.01.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" надійшло клопотання, в якому відповідач (за первісним позовом) просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю представника іншому судовому процесі.

У судовому засіданні 21.01.2021, суд, розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи відмовив в його задоволенні, оскільки юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначені в клопотанні обставини не є підставою для його задоволення. Також, судом відкладено розгляд справи на 11.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/16322/20 призначено на 11.03.2021.

У цьому судовому засіданні представник позивача (за первісним позовом) підтримав заявлені первісні позовні вимоги та заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник відповідача (за первісним позовом) заперечив проти задоволення первісних позовних вимог та підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.03.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" (далі - замовник) укладено договір підряду № 382019 на виготовлення поліграфічної продукції, відповідно до якого на умовах, визначених у цьому договорі та у письмово погоджених сторонами замовленнях на виготовлення поліграфічної продукції (які оформляються у формі додатків до даного договору), підрядник зобов`язується протягом строку дії даного договору за завданнями замовника виконувати роботи з виготовлення поліграфічної продукції (далі - продукція), згідно наданих та затверджених замовником оригіналів - макетів продукції та передавати її замовнику, а замовник зобов`язується приймати, своєчасно оплачувати роботу підрядника та приймати виготовлену ним продукцію.

Договір набирає юридичної сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх обов`язків, які виникли протягом дії договору (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, загальна вартість договору складається із загальної вартості поставленої, прийнятої та оплаченої замовником продукції за договором.

Згідно п. 3.2. договору, оплата робіт з виготовлення продукції проводиться замовником у наступному порядку:

3.2.1. 50 % ціни замовленої продукції, у тому числі ПДВ 20 %, оплачується замовником протягом трьох банківських днів з дати виставлення рахунку-фактури підрядником. За умови виконання п. 2.4. договору, підрядник передає замовнику 100 % продукції у строк, встановлений сторонами у даному договорі або замовленні на виготовлення продукції.

3.2.2. 50 % ціни замовленої продукції, у тому числі ПДВ 20 %, замовник зобов`язаний оплатити не пізніше 5-и (п`яти) банківських днів з дати отримання 100 % продукції, що підтверджується відповідною видатковою накладною.

День проведення (дата) передачі замовнику виготовленої продукції закріплюється сторонами у видатковій накладній (п. 3.3. договору).

Пунктом 6.3. договору передбачено, що за порушення замовником строків оплати передбачених підпунктами 3.2.1. та 3.2.2. пункту 3.2. даного договору та порушення строків передбачених п. 5.2.7 договору, замовник зобов`язується оплачувати підряднику пеню у розмірі 1 % від вартості не оплаченої в строк продукції за кожний день прострочення.

Додатком № 2 до договору підряду № 38/2019 сторони погодили вимоги що висуваються до макетів, що передаються до кольороподілу та друку підрядником.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" у відповідності до умов договору були виконані роботи на загальну суму 27 115, 03 грн, що підтверджується видатковою накладною № 968 від 11.09.2020, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками товариств.

Крім того, позивачем (за первісним позовом) зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних - податкову накладну № 64 від 11.09.2020 на суму 27 115, 03 грн, що підтверджується квитанцією від 21.09.200, відповідно до якої вказана податкова накладна зареєстрована за № .

Однак, відповідач (за первісним позовом) за виконані роботи розрахувався частково у сумі 13 247, 10 грн, що підтверджується банківською випискою, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" утворилась заборгованість у сумі 13 867, 93 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги за первісним позовом, позивач зазначає, що ТОВ "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" неналежним чином виконує зобов`язання щодо оплати виконаних підрядних робіт, зокрема щодо погашення заборгованості у розмірі 13 867, 93 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем (за первісним позовом) своїх зобов`язань, позивач (за первісним позовом) просить суд стягнути з відповідача (за первісним позовом) 4 992, 48 грн - пені за період з 17.09.2020 по 22.10.2020 та 41, 04 грн - 3 % річних за період з 17.09.2020 по 22.10.2020.

В свою чергу, в обґрунтування зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" посилається на те, що відповідач (за зустрічним позовом) взятих на себе зобов`язань не виконав, замовлена продукція не була виготовлена та надана ТОВ "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС". Позивач (за зустрічним позовом) також зазначає, що додана до первісної позовної заяви видаткова накладна не підписувалася жодною уповноваженою особою ТОВ "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС", а товар не був відвантажений та отриманий позивачем (за зустрічним позовом), у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) на користь позивача (за зустрічним позовом) 13 115, 03 грн - авансового внеску та 18 980, 50 грн - пені за порушення строків виготовлення продукції.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем (за первісним позовом) у відповідності до умов договору були виконані роботи на загальну суму на загальну суму 27 115, 03 грн, що підтверджується видатковою накладною № 968 від 11.09.2020, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками товариств.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Однак, відповідач (за первісним позовом) за виконані роботи розрахувався частково у сумі 13 247, 10 грн, що підтверджується банківською випискою, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" утворилась заборгованість у сумі 13 867, 93 грн.

В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" подано зустрічний позов, в якому останнє вказує, що видаткова накладна № 968 від 11.09.2020 не підписувалася жодною уповноваженою особою ТОВ "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС", а товар не був відвантажений та отриманий відповідачем (за первісним позовом) / позивачем (за зустрічним позовом).

Судом досліджено надану позивачем (за первісним позовом) видаткову накладну на підтвердження виготовлення поліграфічної продукції, з приводу чого суд відзначає наступне.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Так, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, видаткова накладна є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарських операцій та факт встановлення договірних відносин.

У ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, відповідно до п.101 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію" №736 від 19.10.2016 року документи і справи з грифом "Для службового користування" зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками. Порядок виготовлення, ведення обліку, використання металевих печаток та порядок ведення обліку шаф, сейфів і ключів від них визначаються керівником установи. Зберігання документів і справ із грифом "Для службового користування" здійснюється працівниками, які безпосередньо отримали їх під розписку, у спосіб, що унеможливлює доступ до них сторонніх осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що саме відповідач (за зустрічним позовом) несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, накладних, а тому за відсутності доказів втрати печатки Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС", суд приходить до висновку, що спірна видаткова накладна скріплена печаткою підприємства відповідача (за зустрічним позовом).

При цьому, відповідачем (за зустрічним позовом) не надано доказів звернення Товариства з додатковою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" до правоохоронних органів з заявою про викрадення відповідної печатки.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд зазначає, що видаткова накладна № 968 від 11.09.2020 на суму 27 115, 03 грн. є первинним документом та підтверджує факт здійснення господарської операції.

Оскільки зазначена вище видаткова накладна скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС", суд приходить до висновку, що остання є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України виготовлення позивачем (за первісним позовом) та отримання відповідачем (за первісним позовом) продукції на загальну суму 27 115, 03 грн. за договором підряду № 382019 від 03.01.2019.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Таким чином, судом встановлено, що позивач (за первісним позовом) належним чином виконав свої зобов`язання за договором підряду № 382019 від 03.01.2019 та виготовив продукцію на загальну суму 27 115, 03 грн., однак, відповідач (за первісним позовом) за виготовлену продукцію у повному обсязі не розрахувався сплативши 13 247, 10 грн, тож за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" утворилась заборгованість у розмірі 13 867, 93 грн.

Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 3.2. договору, оплата робіт з виготовлення продукції проводиться замовником у наступному порядку:

3.2.1. 50 % ціни замовленої продукції, у тому числі ПДВ 20 %, оплачується замовником протягом трьох банківських днів з дати виставлення рахунку-фактури підрядником. За умови виконання п. 2.4. договору, підрядник передає замовнику 100 % продукції у строк, встановлений сторонами у даному договорі або замовленні на виготовлення продукції.

3.2.2. 50 % ціни замовленої продукції, у тому числі ПДВ 20 %, замовник зобов`язаний оплатити не пізніше 5-и (п`яти) банківських днів з дати отримання 100 % продукції, що підтверджується відповідною видатковою накладною.

Таким чином, приймаючи до уваги п.3.2.2. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що за видатковою накладною № 968 від 11.09.2020 строк оплати настав 18.09.2020 та починаючи з 19.09.2020 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач (за зустрічним позовом) не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати виготовленої продукції у повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідачем (за зустрічним позовом) було порушено умови договору підряду № 382019 на виготовлення поліграфічної продукції від 03.01.2019 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача (за первісним позовом) про стягнення з відповідача (за первісним позовом) заборгованості у розмірі 13 867, 93 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем (за первісним позовом) своїх зобов`язань, позивач (за первісним позовом) просить суд стягнути з відповідача (за первісним позовом) 4 992, 48 грн - пені за період з 17.09.2020 по 22.10.2020 та 41, 04 грн - 3 % річних за період з 17.09.2020 по 22.10.2020.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що за порушення замовником строків оплати передбачених підпунктами 3.2.1. та 3.2.2. пункту 3.2. даного договору та порушення строків передбачених п. 5.2.7 договору, замовник зобов`язується оплачувати підряднику пеню у розмірі 1 % від вартості не оплаченої в строк продукції за кожний день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року)

Оскільки положення договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій не припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем (за первісним позовом) розрахунок пені і встановив, що у розрахунку допущені помилки у визначенні періоду та, відповідно, розміру нарахування пені, оскільки як встановлено судом вище починаючи з 19.09.2020 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання, крім того позивачем (за первісним позовом) проведено нарахування пені понад подвійну облікову ставку Національного банку України.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума пені у розмірі 154, 59 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 19.09.2020 по 22.10.2020, враховуючи розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача (за первісним позовом) про стягнення з відповідача (за первісним позовом) 41, 04 грн - 3 % річних за період з 17.09.2020 по 22.10.2020, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних і встановив, що у розрахунку допущені помилки у визначенні періоду та, відповідно, розміру нарахування 3 % річних.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних у розмірі 38, 65 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 19.09.2020 по 22.10.2020, а тому вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог, суд дійшов висновку, що останні не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Верховний Суд України у своїх висновках щодо застосування ст. 651 ЦК України, які мають враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаної статті, зазначив, що вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі N 6-75цс13).

Згідно з ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору не з безпосередньою наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, що настають при такій істотній зміні обставин.

Зокрема, при вирішенні спорів про розірвання договорів з підстав, передбачених ст. 652 Цивільного кодексу України, необхідним є доведення позивачем того, яким чином змінились обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору та чому зміна обставин є істотною і не може бути усунута.

Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин. Відсутність хоча б однієї з умов тягне за собою відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю таких позовних вимог. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №910/12154/16, від 17.04.2018 у справі № 927/763/17.

Проте, позивачем (за зустрічним позовом) не доведено належними та допустимими доказами одночасного існування умов, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, які є необхідними для розірвання договору.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт належного виконання відповідачем (за зустрічним позовом) своїх зобов`язань за договором підряду № 382019 від 03.01.2019 щодо виготовлення поліграфічної продукції на загальну суму 27 115, 03 грн згідно видаткової накладної № 968 від 11.09.2020, яка є первинним документом та підтверджує факт здійснення господарської операції та встановлений судом факт не повної сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" коштів за виготовлену продукцію, у суду відсутні підстави для розірвання договору підряду № 382019 на виготовлення поліграфічної продукції від 03.01.2019 та, відповідно, стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) грошових коштів у розмірі 13 115, 03 грн.

Крім того, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" 18 980, 50 грн - пені відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основної вимоги, у задоволенні якої судом відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених первісних позовних вимог.

Відповідно, витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви згідно ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС".

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" (вул. Івана Дяченка, буд. 20, кв. 25, м. Київ, 02088, ідентифікаційний код - 40320067) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Студія Друку" (вул. Велика Васильківська, буд. 114, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 37250375) 13 867 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн 93 коп. - заборгованості, 154 (сто п`ятдесят чотири) грн 59 коп. - пені, 38 (тридцять вісім) грн 65 коп. - 3 % річних та 1 563 (одну тисячу п`ятсот шістдесят три) грн 72 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовити.

4. У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕН ЕЙ ПРЕС" - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 22.03.2021.

Суддя С.О. Щербаков