ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.03.2021 Справа № 905/2046/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Юрлагіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом: Приватного акціонерного товариства «Контрансис»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»

про: стягнення 91422,59грн, з яких: основна заборгованість 83466,00грн, пеня 4173,30грн, 3% річних 1851,09грн, інфляційні втрати 1932,20грн,

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Контрансис»

про: стягнення пені у сумі 636,90грн,

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): (в режимі відеоконференції): Денисенко Т.М. (на підставі ордеру серії АЕ №1045086 від 27.11.2020)

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

30.11.2020, шляхом надіслання поштового відправлення, Приватне акціонерне товариство «Контрансис» (далі ПрАТ «Контрансис», позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (далі ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», відповідач за первісним позовом) про стягнення 91422,59грн, з яких: основна заборгованість 83466,00грн, пеня 4173,30грн, 3% річних 1851,09грн, інфляційні втрати 1932,20грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» зобов`язання щодо оплати поставленої продукції за договором поставки №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016, внаслідок чого у відповідача за первісним позовом утворилася заборгованість в розмірі 83466,00грн, що у свою чергу стало підставою для нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Підставність заявлених вимог позивач за первісним позовом нормативно обґрунтовує посиланням на статті ст. ст.509, 526, 527, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. ст. 20, 193, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 4,20,27,123,162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

23.12.2020, шляхом надіслання поштового відправлення, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (далі позивач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду Донецької області з зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства «Контрансис» (далі відповідач за зустрічним позовом) про стягнення пені у сумі 636,90 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством «Контрансис» зобов`язань за договором поставки №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016 року в частині своєчасної поставки продукції або недопоставки останньої, що стало підставою для нарахування позивачем за зустрічним позовом пені у сумі 636,90 грн.

Підставність заявлених вимог позивач за зустрічним позовом нормативно обґрунтовує посиланням на статті ст. 4, ч. 5 ст. 12, ст.ст. 162,172,173 180, 237 164 ГПК України, ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 712 ЦК України.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2046/20; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі призначено на 22.12.2020 об 11:40 год.

Ухвалою суду від 22.12.2020 відкладено судове засідання на 21.01.2021.

23.12.2020, шляхом надіслання поштового відправлення, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» звернулось до Господарського суду Донецької області з зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства «Контрансис» про стягнення пені у сумі 636,90грн.

Листом Господарського суду Донецької області від 28.12.2020 року по справі №905/2046/20 повідомлено сторін, що у зв`язку з перебуванням судді Устимової А.М., у відпустці з 28.12.2020 по 14.01.2021, питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» до Приватного акціонерного товариства «Контрансис» про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 636,90 грн. до розгляду разом із первісним позовом буде вирішено в терміновому порядку після закінчення відпустки, про що буде винесено відповідну ухвалу та всі учасники процесу будуть повідомлені у встановленому порядку.

Ухвалою суду від 15.01.2021 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» до Приватного акціонерного товариства «Контрансис» про стягнення пені у сумі 636,90грн; об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом, здійснено перехід до розгляду справи №905/2046/20 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 21.01.2021 о 12:20 год.

Ухвалою суду від 21.01.2021 відкладено підготовче засідання на 02.02.2021.

Ухвалою суду від 02.02.2021 відкладено підготовче засідання на 18.02.2021.

Ухвалою суду від 18.02.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/2046/20; призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.03.2021 о 12:00 год.

Ухвалою від 23.02.2021 суд задовольнив клопотання представника позивача за первісним позовом та вирішив провести судове засідання у справі №905/2046/20, призначене на 09.03.2021, в приміщенні Господарського суду Донецької області у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Судове засідання 09.03.2021 проведено у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» з участю представника позивача за первісним позовом Денисенко Т.М.

Представник відповідача за первісним позовом у судове засідання 09.03.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений шляхом направлення ухвали суду від 18.02.2021 за двома адресами відповідача, які згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, повернутих до суду відділом поштового зв`язку, отримані представником відповідача за первісним позовом 23.02.2021.

Крім того, повідомлення відповідача за первісним позовом про дату, час та місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом направлення ухвали суду від 18.02.2021 на адреси електронної пошти останнього, що підтверджується витягом з журналу обліку вихідної електронної пошти № 04-19/1474 від 19.02.2021.

Приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін про його хід, без виклику уповноважених представників сторін у судове засідання, неявка представника відповідача за первісним позовом не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Судове засідання 09.03.2021 у порядку, що передбачений ст.201 ГПК України, розпочато зі стадії відкриття розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 09.03.2021 судом заслухано вступне слово представника позивача за первісним позовом, який підтримував первісні позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, заперечував щодо задоволення зустрічних позовних вимог з урахуванням пояснень, які надані у відзиві на зустрічну позовну заяву, здійснено дослідження доказів у справі та проведено судові дебати, під час яких уповноважений представник позивача за первісним позовом підтвердив свою позицію, викладену у заявах по суті справи та оголошену у вступному слові.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 ГПК України.

Позиція учасників процесу

Приватне акціонерне товариство «Контрансис» у позовній заяві зазначило, що 08.04.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Макіївський завод «Лазер» (в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Контрансис») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» укладений договір поставки №2422-ДУ-УМТС, відповідно до якого протягом періоду з листопада 2019 по лютий 2020 позивач за первісним позовом забезпечив поставку продукції згідно узгоджених специфікацій на загальну суму 83466,00грн, що підтверджується підписаними відповідачем за первісним позовом видатковими накладними № РН-0000108, № РН-0000113, № РН-0000114, № РН-0000019, № РН-0000020. Покупцем грошові кошти за поставлену продукцію на суму 83466,00грн у встановленому договором порядку не сплачено.

В рамках досудового врегулювання спору 20.09.2020 позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом надіслана вимога №19(09) від 15.09.2020, відповідь на претензію відсутня.

Внаслідок наявної заборгованості в сумі 83466,00грн, яка у встановленому порядку відповідачем за первісним позовом сплачена не була, заявлені позовні вимоги про її стягнення у судовому порядку.

У зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання з оплати за поставлену продукцію, відповідач за первісним позовом також повинен сплатити позивачу за первісним позовом, на думку останнього, штрафні санкції відповідно до п.6.7 договору у розмірі 4173,30грн, 3% річних у розмірі 1851,09грн, інфляційні втрати у розмірі 1932,20грн.

Позивач за первісним позовом просить суд відшкодувати за рахунок відповідача за первісним позовом понесені при зверненні з позовом до суду витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач за первісним позовом надав суду належним чином засвідчені копії: виписки з ЄДРПОУ щодо ПрАТ «Контрансис»; протоколу № 28/02-2020 від 28.02.2020; наказу № 1 від 30.04.2020; статуту ПрАТ «Контрансис»; договору № 2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016 з додатками; специфікації до договору від 22.01.2019; специфікації до договору від 07.06.2019; специфікації до договору від 26.06.2019; специфікації до договору від 10.09.2019; рахунку-фактури № СФ-0000139 від 19.11.2019; рахунку-фактури № СФ-0000148 від 18.12.2019; рахунку-фактури № СФ-0000149 від 18.12.2019; рахунку-фактури № СФ-0000019 від 10.02.2020; рахунку-фактури № СФ-0000020 від 10.02.2020; видаткової накладної № РН-0000108 від 19.11.2019; видаткової накладної № РН-0000113 від 18.12.2019; видаткової накладної № РН-0000114 від 18.12.2019; видаткової накладної № РН-0000019 від 10.02.2020; видаткової накладної № РН-0000020 від 10.02.2020; претензії № 19(09) від 15.09.2020 з доказами направлення та отримання; акту звірки взаємних розрахунків з ТОВ«ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» по Договору № 2422-ДУ-УМТС станом на 30.11.2020, який підписаний тільки з боку позивача за первісним позовом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» надіслало до Господарського суду Донецької області відзив на позовну заяву від 15.02.2021, в якому просить відмовити у задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач за первісним позовом посилається на п. 7.2 договору, відповідно до якого деякими з обставин непереборної сили/форс-мажору є, зокрема, заборона (обмеження) експорту/імпорту і таке інше, будь-які інші дії третіх осіб, які прямо чи опосередковано роблять неможливою або обмежують частково чи повністю господарську діяльність сторони, неспроможність сторони, яка виникла в результаті впливу будь-якої із вищезазначених обставин.

Такою обставиною, на думку відповідача за первісним позовом, є кризова ситуація яка склалася в українській енергетиці, що призвело до виникнення дефіциту оборотних засобів та ускладнило управління зобов`язаннями компанії. Вказане, в свою чергу, позначається на своєчасності оплат за поставлену продукцію.

Відповідач за первісним позовом зазначив, що звертаючись з позовом до господарського суду про стягнення заборгованості за поставлену продукцію, позивачем за первісним позовом не враховано зміну обставин, які тягнуть неможливість виконання зобов`язання за договором. Посилається на п. 7 ст.16 ЦК України, яким передбачений такий спосіб захисту, як припинення правовідношення та на ст. 607 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. На думку відповідача за первісним позовом, збитковість вітчизняної енергетики є обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, яка об`єктивно не може бути усунена жодною із сторін.

Підставність заявлених заперечень відповідач за первісним позовом нормативно обґрунтовує посиланням на статті ст. 42, 165 ГПК України, ст. 607 ЦК України.

Приватне акціонерне товариство «Контрансис» відповіді на відзив до суду не надало, усно у судовому засіданні представник підприємства вказав, що заперечення, викладені у відзиві на первісний позов, є безпідставними, оскільки згідно приписів ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, кризова ситуація яка склалася в українській енергетиці, не є обставиною непереборної сили/форс-мажору, з листами щодо застосування пункту 7.2 договору відповідач за первісним позовом не звертався. Також вважає таким, що не відповідає вимогам закону, посилання на приписи п. 7 ст.16 та ст. 607 ЦК України, оскільки збитковість вітчизняної енергетики не є обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Додатково пояснив суду, що у п. 5.1 договору у первісній редакції останнього та п.5.4 договору за додатковими угодами містяться суперечності щодо встановленої сторонами загальної суми договору внаслідок помилки, однак, у будь-якому випадку, загальна сума поставленої продукції не перевищувала 3000000грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» у зустрічній позовній заяві зазначило, що згідно договору поставки №2422-ДУ-УМТС, передбачено, що датою поставки вважається дата, що вказана представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, а саме на видаткових накладних.

Специфікацією від 10.09.2019, яка є невід`ємною частиною договору, строк поставки продукції по всім позиціям встановлений до 31.12.2019.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у разі не поставки Продукції або поставки Продукції з порушенням строку, передбаченого Договором або Специфікаціями, Постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки від вартості своєчасно не поставленої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно не поставленої продукції.

Видаткова накладна №РН-0000020 від 10.02.2020 свідчить про поставку продукції: Блок БКС РЕТ 01.450 у кількості 1 шт. та Блок РЕТ БСД-М 01.350 у кількості 1 шт. на загальну суму 6870,00грн з ПДВ 12.02.2020, тобто з порушенням строку на 42 дні, у зв`язку з чим Постачальнику нарахована пеня у розмірі 201,60грн.

Продукція за позицією 3 Специфікації, а саме: БЛОК РЕЛЕ ЧАСУ КДА 01.01.210 у кількості 1 шт. на суму 2 856,00грн з ПДВ станом на 21.12.2020 не поставлена, у зв`язку з чим Постачальнику нарахована пеня за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України) у розмірі 282,11грн, але зважаючи, на те, що пеня не може бути більше 5% від вартості своєчасно не поставленої продукції за договором, розмір пені складає 142,80грн.

Продукція за позицією 5 Специфікації, а саме: БЛОК БРС РЄТ 01.250 у кількості 1 шт. на суму 2958,00грн з ПДВ станом на 21.12.2020 не поставлена, у зв`язку з чим Постачальнику нарахована пеня за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України) у розмірі 292,19грн, але зважаючи, на те, що пеня не може бути більше 5% від вартості своєчасно не поставленої продукції за договором, розмір пені складає 147,90грн.

Продукція за позицією 7 Специфікації, а саме: БЛОК УФС КДА 01.02.100 у кількості 1 шт. на суму 2892,00грн з ПДВ станом на 21.12.2020 не поставлена, у зв`язку з чим Постачальнику нарахована пеня за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. б ст. 232 ГК України) у розмірі 285,67грн, але зважаючи, на те, що пеня не може бути більше 5% від вартості своєчасно не поставленої продукції за договором, розмір пені складає 144,60грн.

Таким чином, у зв`язку з порушенням строків виконання зобов`язання з вчасної поставки та недопоставку продукції за договором, відповідач за зустрічним позовом повинен сплатити позивачу за зустрічним позовом штрафні санкції відповідно до п.6.2 договору у розмірі 636,90грн.

Позивач за зустрічним позовом просить суд відшкодувати за рахунок відповідача за зустрічним позовом понесені при зверненні із зустрічним позовом до суду витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

На підтвердження заявлених зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом надав суду належним чином засвідчені копії: договору поставки №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016; специфікації від 10.09.2019; видаткової накладної №РН-0000020 від 10.02.2020.

Підставність заявлених вимог позивач за зустрічним позовом нормативно обґрунтовує посиланням на ст. 4, ч. 5 ст. 12, ст.ст. 162,172,173 180, 237 ГПК України, ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 712 ЦК України.

Приватне акціонерне товариство «Контрансис» шляхом направлення листа електронною поштою, надіслало до Господарського суду Донецької області відзив на зустрічну позовну заяву від 28.01.2021, за змістом якого останній просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, документ скріплено кваліфікованим електронним підписом.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач за зустрічним позовом зазначає, що предметом спору у даній справі за первісним позовом є стягнення заборгованості за поставлену продукцію за договором №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2019 в загальній сумі 83466,00 грн., строк оплати якої настав. З огляду на що, керуючись п.6.8. договору, згідно умов якого при невиконанні строків оплати за раніше відвантажену продукцію, Постачальник має право в односторонньому порядку призупинити строки поставки Продукції по оформленим специфікаціям, в такому випадку штрафні санкції за прострочення поставки з Постачальника не стягуються, відповідачем за зустрічним позовом в односторонньому порядку призупинено поставку продукції за Договором № 2422-ДУ- УМТС від 08.04.2019, в тому числі за Специфікацією від 10.09.2019. У даному випадку, на думку відповідача за зустрічним позовом, штрафні санкції за порушення строків поставки продукції відповідно до приписів п. 6.8. договору стягненню не підлягають.

Крім того, у своєму відзиві на зустрічну позовну заяву, відповідач за зустрічним позовом зазначив, що в договорі не визначено термін виконання зобов`язання по сплаті пені за порушення строку поставки продукції, а отже таке право виникає у Покупця з моменту пред`явлення відповідної вимоги. Жодної вимоги щодо сплати пені за порушення строку поставки зі сторони ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» на адресу ПрАТ «Контрансис» у період з 01.01.2020 по теперішній час не пред`являлось, а отже висунуті у зустрічній позовній заяві вимоги є передчасними та безпідставними.

Підставність заявлених заперечень відповідач за зустрічним позовом нормативно обґрунтовує посиланням на ст. 165, 178 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву до суду не надало.

У судовому засіданні 09.03.2021 представник відповідача за зустрічним позовом підтвердив, що поставка продукції, про порушення строків якої або недопоставку мова йде у зустрічному позові, передбачена специфікацією від 10.09.2019, інші специфікації не мають відношення до вказаної продукції; застережив, що підприємство з листами щодо застосування п.6.8 договору до позивача за зустрічним позовом не зверталось.

Виклад обставин справи, встановлених судом

8 квітня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Макіївський завод «Лазер» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (Покупець) укладений договір поставки №2422-ДУ-УМТС, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК, в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного договору.

Відповідно до п.1.2 договору Покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію відповідно до умов означеного договору.

Сторонами до договору підписано додаткові угоди б/н від 20.04.2017, №2 від 15.1.2017, б/н від 21.01.2019, б/н від 03.09.2019.

В подальшому, у 2020році Приватне акціонерне товариство «Макіївський завод «Лазер» перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Контрансис», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; Статуту Приватного акціонерного товариства «Контрансис» (затверджено загальними зборами акціонерів протоколом №1/2020 від 29.04.2020); протоколом №28/02-2020 засідання наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Макіївський завод «Лазер»; наказу №1 від 30.04.2020 Приватного акціонерного товариства «Макіївський завод «Лазер».

Згідно п.8.1 договору (в редакції додаткової угоди від 21.01.2019), останній може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Сторони дійшли згоди, що в разі належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, термін дії договору встановлюється до 31 грудня 2019 року включно.

Пунктом 1.1. додаткової угоди від 03.09.2019 строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року.

Відповідно до п.5.1 договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору. У разі відхилення кількості фактично поставленої продукції від узгодженої до постачання кількості, загальна вартість договору, змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, зазначеної у відповідних Специфікаціях до договору. Толеранс (відхилення за кількістю) поставки Продукції складає ІІ, якщо інше не обумовлено сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

У будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати 3000000,00 (три мільйони гривень) з ПДВ на дату укладення договору. Сума з НДС готівки може бути збільшена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди після отримання дозволу уповноваженої на те органу управління Покупця.

В подальшому, додатковою угодою №2 від 15.12.2017 сторони збільшили розмір орієнтовної суми договору, яка не повинна перевищувати 5000000,00 (п`ять мільйонів гривень) без ПДВ на дату укладання договору, але внесли цю інформацію у п.5.4 договору.

Фактично, за п.5.1 останнього загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати 3000000,00 (три мільйони гривень) з ПДВ на дату укладення договору, при цьому вона визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору, тоді як згідно п.5.4 договору вона не повинна перевищувати 5000000,00 (п`ять мільйонів гривень) без ПДВ на дату укладання договору.

Пунктом 5.2 договору унормовано, що ціни на продукцію, що поставляється Постачальником встановлюються сторонами у відповідних Специфікаціях до договору.

Якість і комплектність кожного виду продукції, що поставляється Продукції повинна відповідати нормам, стандартам якісних показників і технічним вимогам, встановленим діючими нормативними актами України та умовами цього Договору. Продукція, що поставляється за цим договором, повинна бути новою, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях до цього договору (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, узгоджені сторонами в Специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яке супроводжується одним документом про якість та / або одним з товаросупровідним документом.

Згідно з п.4.7 договору датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, яка свідчить про прибуття Продукції на залізничну станцію призначення (в узгоджене місце призначення поставки). У разі непроставлення представником Покупця дати на відповідному товаросупровідному документі датою поставки вважається дата відповідного товаросупровідного документа.

Як передбачено п.4.2 договору умови поставки продукції, визначені сторонами, - СРТ, згідно з «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і застережень, що містяться в цій угоді та / або відповідних Специфікаціях до договору. Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних Специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, пов`язані з постачанням Продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадках, коли сторонами в Специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємини сторін будуть регулюватися положеннями, погодженими сторонами в відповідне їх Специфікаціях до договору.

Пунктом 4.8 договору сторони погодили, що зобов`язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження Покупця в узгоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в терміни, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і Специфікаціях до договору. Зобов`язання Покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої Продукції.

Право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від Постачальника до Покупця з дати поставки продукції (пункт 4.9 договору).

Відповідно абз. 1 п.4.3 договору (з урахуванням додаткової угоди від 21.01.2019) Постачальник зобов`язаний надати Покупцю наступні документи: рахунок, видаткову накладну, відповідні товаросупровідні накладні (залізничну, товаро-транспортну накладну/накладну поштового кур`єра); інші товаросупровідні документи, узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Згідно пункту 5.4 договору (з урахуванням додаткової угоди від 21.01.2019) розрахунки за поставлену Постачальником продукцію за цим договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 60 (шестидесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку і за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Відповідно до п.5.6 договору при порушенні Постачальником термінів поставки, обумовлених в Специфікації (-ях) за цим договором, Покупець має право направити Постачальнику розрахунок штрафних санкцій, і до їх оплати Постачальником затримати оплату за поставлену Продукцію на суму штрафних санкцій. Постачальник зобов`язується здійснити оплату штрафних санкцій, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати направлення розрахунку штрафних санкцій Постачальником. При цьому. Покупець має право оплатити Постачальнику вартість поставленої Продукції до сплати останнім Покупцеві штрафних санкцій.

Перерахування Покупцем грошових коштів за поставлену Продукцію до сплати Постачальником штрафних санкцій і не звільняє Постачальника від зобов`язань по сплаті штрафних санкцій за порушення термінів виконання зобов`язань з поставки Продукції, в обумовлені сторонами терміни. При несплаті Постачальником штрафних санкцій, Покупець має право застосувати до Постачальника оперативно-господарську санкцію, згідно п. 5.8. Договору (пункт 5.7 договору).

Відповідно до п.6.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої зі сторін прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, виплачує штрафні санкції.

Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що у разі непостачання продукції або поставки продукції з порушенням термінів, передбачених в договорі або відповідної Специфікації, Постачальник, сплачує Покупцеві неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення поставки від вартості своєчасно не поставленої Продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно непоставленої Продукції.

У разі несвоєчасної оплати продукції, Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції (пункт 6.7 договору).

При недотриманні Покупцем термінів оплати за раніше відвантажену продукцію, Постачальник має право в односторонньому порядку припинити терміни поставки продукції за оформленими специфікаціям. При цьому, Постачальник письмово повідомляє Покупця про своє рішення про призупинення термінів поставки Продукції. Таке повідомлення надсилається Покупцеві протягом 3-х робочих днів з моменту порушення Покупцем строків оплати за поставлену продукцію за оформленими специфікаціям. В цьому випадку штрафні санкції за прострочення поставки з постачальника не стягуються (пункт 6.8 договору).

Відповідно до п.7.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин /обставин непереборної сили та їх наслідків, які безпосередньо впливають на виконання договору.

Форс-мажорними обставинами /обставинами непереборної сили/ є надзвичайні і невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання сторонами зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: війна, в тому числі і не проголошена, загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, міжнародними санкціями, дії іноземного і внутрішнього ворога, військова мобілізація, військові дії, проведення антитерористичних операцій, дії суспільного ворога, народні хвилювання, акти тероризму, диверсії, піратства, заворушення, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове виключення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень і актами державних органів влади, ембарго, заборона (обмеження) експорту /імпорту тощо, будь-які інші дії третіх осіб прямо або побічно роблять неможливим або обмежують повністю, або частково господарську діяльність сторони, неспроможність сторони, що виникла в результаті впливу будь-якого з вищенаведених обставин, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, епізоотія, сильний шторм, циклон, ураган, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха (пункт 7.2 договору).

Згідно з п.7.3 договору сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за цим договором в умовах, передбачених в п.7.2 цього договору, зобов`язана упродовж розумного строку письмово сповістити іншу сторону (лист, факс, телекс, телеграф), з подальшим наданням документа, згідно з п. 7.4. даного договору.

Сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна представити відповідний документ компетентного органу України.

У разі якщо такі обставини і/або їх наслідки тривають більше ніж 2 (два) місяці, кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитися від договору. В цьому випадку сторона, яка повністю або частково виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від іншої сторони виконання зустрічного зобов`язання, а в разі неможливості виконання, відшкодування прямих витрат, пов`язаних з виконанням зобов`язання за договором (пункт 7.4 договору).

В якості додатку №1 до договору сторонами підписано зразок довіреності.

Специфікацією від 22.01.2019 на суму 104238,00грн сторони узгодили поставку продукції: 1)БЛОК РЕЛЕ ЧАСУ КДА 01.01.210; 2)БЛОК РЕЛЕ БРЗ-24 ЧУ 12.42.33.0001-05; 3)БЛОК БКС РЭТ 110Э 01.450; 4)БЛОК БРС РЭТ 01.250; 5)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100; 6)БЛОК БУРВ АССУ 03.090; 8)БЛОК БУВ М АССУ 03.120 9)БЛОК ПРИЙМАЛЬНИЙ АССУ 03.300; 10)БЛОК КІНЦЕВОГО ЗВЯЗКУ АССУ 04.000-02) в строк до 15.04.2019 та 7)БЛОК АКУМУЛЯТОРІВ КУЗ 01.050 в строк до 15.06.2019.

Специфікацією від 07.06.2019 на суму 221155,20грн сторони узгодили поставку продукції: 1)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100 (ДПМГ 2У-100 Датчик магнітогерконовий); 2)ДАТЧИК ДПМГ 2-40 УХЛ2,5 (ДПМГ 2У-40 Датчик магнітогерконовий); 3)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100 (ДПМГ 2У-100 Датчик магнітогерконовий); 4)БЛОК РЕЛЕ БР-4 КД-А 01.01.700; 5) БЛОК БКС РЭТ 110 Э 01.450 (БЛОК БКС РЭТ 01.450); 6)БЛОК БЗС РКУ-П01.260 (ДО АПАРАТУРИ РЭТ) (БЛОК БЗС РКУ-П 01.260); 7)БЛОК БСД-М 01.350 ДО АП-РИ РЭТ (РЭТ 01.350 Блок БСД-М); 8)БЛОК РЕЛЕ БР-5 К103А.01.260; 9)БЛОК УФС КДА 01.02.100; 10)БЛОК РЕЛЕ ЧАСУ КДА 01.01.210; 11)БЛОК БЗС РКУ-П 01.260 (ДО АПАРАТУРИ РЭТ); 12)БЛОК БКС РЭТ 110Э 01.450; 13)БЛОК БСД-М 01.350 ДО АП-РИ РЭТ(РЭТ01.350 Блок БСД-М); 14) БЛОК РЕЛЕ БР-5 К103А.01.260; 15) ПОСТ ЗВ`ЯЗКУ АБОНЕНТСЬКИЙ КУЗ-01 (Пост абонентський КУЗ 02.000); 16) БЛОК УФС КДА 01.02.100 в строк до 30.09.2019.

Специфікацією 26.06.2019 на суму 5346,00грн сторони узгодили поставку продукції: БЛОК ЖИВ БПУ-С 24/0,6 00.002-02 (БЛОК ЖИВ. БПУ-С 24/0,6 00.000-14) в строк до 30.09.2019.

Специфікацією від 10.09.2019 на суму 36441,60грн сторони узгодили поставку продукції: 1)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100; 2) ДАТЧИК ДПМГ 2У-100; 3) БЛОК РЕПЕ ЧАСУ КДА 01.01.210; 4) БЛОК БКС РЭТ 110Э 01.450; 5) БЛОК БРС РЭТ 01.250; 6) БЛОК БСД-М 01.350 ДО АП-РИ РЭТ; 7) БЛОК УФС КДА 01.02.100 в строк до 31.12.2019.

Поставка продукції позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом підтверджується видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Зокрема, 21.11.2019 за видатковою накладною №РН-0000108 від 19.11.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» отримав продукцію (Блок акумуляторів КУЗ 01.050) на суму 16812,00грн.

20.12.2019 за видатковою накладною № РН-0000113 від 18.12.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» отримав продукцію (Блок реле БР-5 К 103-А 01.260; Блок реле БР-4 КДА 01.01.700; датчик магнітогерковний ДПМГ2У-100) на суму 34472,40грн.

20.12.2019 за видатковою накладною № РН-0000114 від 18.12.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» отримав продукцію (датчик магнітогерковний ДПМГ2У-100) на суму 9273,60грн.

12.02.2020 за видатковою накладною №РН-0000019 від 10.02.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» отримав продукцію (Блок БКС РЕТ 01.450; Блок живлення змінний КДА 01.01.600; Блок живлення БПУ-С 24 / 0,6 00.002-02) на суму 16038,00грн.

12.02.2020 за видатковою накладною № РН-0000020 від 10.02.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» отримав продукцію (Блок БКС РЕТ 01.450; Блок РЕТ БСД-М 01.350) на суму 6870,00грн.

Постачальником Приватним акціонерним товариством «Контрансис» Покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» виставлені рахунки-фактури: №СФ-0000139 від 19.11.2019 на оплату товару в сумі 16812,00грн; №СФ-0000148 від 18.12.2019 на оплату товару в сумі 34472,40грн; №СФ-0000149 від 18.12.2019 на оплату товару в сумі 9273,60грн; №СФ-0000019 від 10.11.2019 на оплату товару в сумі 16812,00грн;№СФ-0000020 від 10.02.2020 на оплату товару в сумі 6870,00грн.

Своєчасно, у встановленому договором порядку відповідач за первісним позовом не сплатив позивачу за продукцію поставлену згідно наведених вище видаткових накладних на загальну суму 83466,00грн.

20.09.2020 Приватне акціонерне товариство «Контрансис» звернулось з письмовою вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» від 15.09.2020 №19(09) про погашення заборгованості в сумі 83466,00грн за поставлену продукцію за договором від 08.04.2016 року № 2422-ДУ-УМТС та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 4173,30грн.

На підтвердження направлення позивачем за первісним позовом відповідачу за первісним позовом претензії від 15.09.2020 №19(09), позивачем за первісним позовом надано до суду оригінали поштової квитанції, накладної, опису вкладення до цінного листа та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу АТ «Укрпошта», відповідно до яких вказана претензія отримана відповідачем за первісним позовом 24.09.2020.

Відповіді на претензію відповідач за первісним позовом не надав.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в первісній позовній заяві та зустрічній позовній заяві, дослідивши надані сторонами в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення як первісних позовних вимог, так і зустрічних позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем за первісним позовом договірних зобов`язань з оплати поставленої продукції, правомірність нарахування штрафної санкції - пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, та матеріально-правова вимога позивача за зустрічним позовом, що обумовлює правомірність нарахування штрафної санкції пені.

За змістом частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Укладений між Приватним акціонерним товариством «Контрансис» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» договір № 2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016 року за своєю правовою природою є договором поставки.

Зазначений договір укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками сторін без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Зі змісту правочину убачається, що сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договору, об`ємів поставки продукції та її якості, а також ціною, строками виконання та строку договору.

Щодо встановлення загальної орієнтовної суми договору, суд, дослідивши п.5.1 та п.5.4 (з урахуванням змін) договору, дійшов висновку, що фактично, за п.5.1 останнього загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати 3000000,00 (три мільйони гривень) з ПДВ на дату укладення договору, при цьому вона визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору, тоді як згідно п.5.4 договору вона не повинна перевищувати 5000000,00 (п`ять мільйонів гривень) без ПДВ на дату укладання договору.

Згідно пояснень представника позивача за первісним позовом, які надані у судовому засіданні 09.03.2021, суперечності щодо встановленої сторонами загальної суми договору мають місце внаслідок помилки, однак, у будь-якому випадку, загальна сума фактично поставленої продукції не перевищувала 3000000грн.

Належними доказами у справі вказаний факт не спростований, відповідач за первісним позовом у відзиві не навів заперечень з приводу перевищення загальної орієнтовної суми договору за всім обсягом поставок.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями частин першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (стаття 662 ЦК України).

На підставі представлених первісних документів, які складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та засвідчують встановлений факт здійснення господарських операції та договірних відносин - видаткових накладних, судом встановлено, що протягом листопада 2019 лютого 2020року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» на виконання умов спірного договору отримало від Приватного акціонерного товариства «Контрансис» продукцію на загальну суму 83466,00грн:

- за видатковою накладною №РН-0000108 від 19.11.2019 на суму 16812,00грн;

- за видатковою накладною № РН-0000113 від 18.12.2019 на суму 34472,40грн;

- за видатковою накладною № РН- 0000114 від 18.12.2019 на суму 9273,60грн;

- за видатковою накладною №РН-0000019 від 10.02.2020 на суму 16038,00грн;

- за видатковою накладною № РН-0000020 від 10.02.2020 на суму 6870,00грн.

За приписами частин першої, другої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У пункті 5.4 договору (з урахуванням додаткової угоди від 21.01.2019) сторони погодили, що розрахунки за поставлену Постачальником продукцію за цим договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 60 (шестидесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку і за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених розділом 4 цього договору.

Щодо рахунку як підстави для здійснення платежу суд зазначає, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Відсутність доказів на підтвердження надання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19, від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18 і суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції у цій справі.

Крім того, в тексті видаткових накладних наявне посилання на відповідні рахунки, що опосередковано свідчить про факт їх існування на момент складання видаткових накладних та передачі відповідачу за зустрічним позовом.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні вказав, що як документи, передбачені п.4.3 договору (з урахуванням додаткової угоди від 21.01.2019), а саме: рахунок, видаткову накладну, відповідні товаросупровідні накладні (залізничну, товаро-транспортну накладну/накладну поштового кур`єра); інші товаросупровідні документи, узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях до договору, так і податкова накладна передавались уповноваженому представнику відповідача за первісним позовом під час передачі продукції, будь-яких письмових претензій щодо відсутності таких документів від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» не надходило.

Відповідач у відзиві на первісну позовну заяву не заперечує ані факт отримання рахунків, ані факт виконання позивачем за первісним позовом умов п.4.3 договору щодо надання відповідних документів.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи з умов 5.4 договору (з урахуванням додаткової угоди від 21.01.2019), приписів ст.253 вказаного Кодексу кінцевий строк оплати продукції складає:

- за видатковою накладною №РН-0000108 від 19.11.2019 до 27.01.2020 включно;

- за видатковою накладною №РН-0000113 від 18.12.2019 до 25.02.2020 включно;

- за видатковою накладною №РН-0000114 від 18.12.2019 до 25.02.2020 включно;

- за видатковою накладною №РН-0000019 від 10.02.2020 до 17.04.2020 включно;

- за видатковою накладною №РН-0000020 від 10.02.2020 до 17.04.2020 включно.

Доказів оплати вартості поставленої продукції в сумі 83466,00грн відповідач за первісним позовом суду не надав.

Факт отримання продукції та наявність заборгованості в означеній сумі у відзиві на первісну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» не спростовує, в якості підстави для відмови у задоволенні позовних вимог посилається на збитковість вітчизняної енергетики, що є обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, форс-мажорною обставиною та такою, яка об`єктивно не може бути усунена жодною з сторін з посиланням на приписи п.7 ст.16, ст. 607 Цивільного кодексу України, п. 7.2 договору.

Згідно п.7 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 7) припинення правовідношення.

У відповідності з вимогами ст. 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Таким чином, у разі існування між сторонами, які перебувають між собою в певних правовідношеннях, спору про припинення зобов`язань за договором, такий спір може бути передано на вирішення суду, а вимога про визнання припиненими зобов`язань за договором по суті є вимогою про припинення господарських правовідносин за цим договором, що відповідає передбаченим статтею 16 ЦК України способам захисту.

Тобто, у разі якщо настала неможливість виконання господарського зобов`язання внаслідок наявності обставини, за яку жодна із сторін не відповідає, відповідач за первісним позовом не був позбавлений права звернутись до суду до суду з позовом про припинення зобов`язань за договором.

З окремим позовом або з зустрічним позовом у цій справі щодо припинення зобов`язань за договором Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» не зверталось.

Згідно приписів ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Збитковість економіки в енергетичній галузі, в якій працює відповідач за первісним позовом, є загальною обставиною, яка стосується всіх підприємств, що працюють в означеному секторі економіки та не може вважатись такою що унеможливлює виконання грошового зобов`язання виключно для Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ».

Крім того, згідно з ч.2 ст.205 Господарського кодексу України, у разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

Доказів на підтвердження направлення такого повідомлення відповідач за первісним позовом суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 1 ст. 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Укладаючи договір поставки № 2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016 року, сторони у п.7.1 договору передбачили умови, за якими вони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а саме, якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин/обставин непереборної сили та їх наслідків, які безпосередньо впливають на виконання договору.

Пунктом 7.2 договору сторони визначили виключний перелік форс-мажорних обставин/обставин непереборної сили, якими є надзвичайні і невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання сторонами зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Порядок повідомлення про неможливість виконання зобов`язання у зв`язку із настанням форс-мажорної обставини/обставини непереборної сили узгоджений сторонами у п.7.3 договору, відповідно до якого сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за цим договором в умовах, передбачених в п.7.2 цього договору, зобов`язана упродовж розумного строку письмово сповістити іншу сторону (лист, факс, телекс, телеграф), з подальшим наданням документа.

Сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна представити відповідний документ компетентного органу України.

У разі якщо такі обставини і / або їх наслідки тривають більше ніж 2 (два) місяці, кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитися від договору. В цьому випадку сторона, яка повністю або частково виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від іншої сторони виконання зустрічного зобов`язання, а в разі неможливості виконання, відшкодування прямих витрат, пов`язаних з виконанням зобов`язання за договором (пункт 7.4 договору).

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача за первісним позовом до позивача за первісним позовом з відповідним повідомленням про настання форс-мажорної обставини/обставини непереборної сили, внаслідок якої він не може виконати покладені на нього зобов`язання за договором з доказами компетентного органу України в порядку п.п.7.3-7.4 Договору,а отже суд вважає безпідставними посилання відповідача за первісним позовом на настання обставин форс-мажору/обставин непереборної сили, як на підставу для звільнення від виконання зобов`язань за договором.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення на адресу позивача за первісним позовом з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» розрахунку штрафних санкцій та інформації щодо затримання оплати за поставлену Продукцію на суму штрафних санкцій, право на що у разі порушення термінів поставки передбачено п.5.6 договору.

Зважаючи на викладене, господарський суд вважає доведеним факт порушення відповідачем за первісним позовом умов правочину в частині виконання зобов`язань з належної оплати прийнятої від позивача за первісним позовом продукції та встановленою наявність основного боргу Покупця перед Постачальником за договором поставки від 08.04.2016 №2422-ДУ-УМТС в сумі 83466,00грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі порушення боржником виконання грошового зобов`язання у нього в силу закону за вимогою кредитора виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Враховуючи положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до наданого позивачем за первісним позовом до позовної заяви розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 1851,09грн, нарахованих: на заборгованість в розмірі 16812,00грн за період з 28.01.2020 по 30.11.2020 в сумі 424,43грн; на заборгованість в розмірі 43746,00грн за період з 26.02.2020 по 30.11.2020 в сумі 1000,42грн; на заборгованість в розмірі 22908,00грн за період з 18.04.2020 по 30.11.2020 в сумі 426,24грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за визначений період, судом встановлено, що останній здійснений позивачем арифметично вірно, тому позовні вимоги щодо стягнення 3%річних в сумі 1851,09грн підлягають задоволенню.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, у разі якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 і в даному випадку суд не вбачає необхідності від неї відступати.

Таким чином, виходячи з викладеного, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, як наслідок, при здійсненні розрахунку слід застосовувати період у місяцях.

Як вбачається з розрахунку інфляційних нарахувань, що наданий до позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в загальній сумі 1932,20грн, що нараховані: на заборгованість в розмірі 16812,00грн за період з лютого 2020 по жовтень 2020 в сумі 423,66грн; на заборгованість в розмірі 43746,00грн за період з березня 2020 по жовтень 2020 в сумі 1233,64грн; на заборгованість в розмірі 22908,00грн за період з травня 2020 по жовтень 2020 в сумі 274,90грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за визначені періоди, судом встановлено, що останній здійснений позивачем за первісним позовом арифметично невірно, внаслідок чого суд здійснив власний розрахунок.

Згідно здійсненого судом розрахунку сума інфляційних втрат становить в загальній сумі 1932,73 нарахованих: на заборгованість в розмірі 16812,00грн за період з лютого 2020 по жовтень 2020 в сумі 422,89грн; на заборгованість в розмірі 43746,00грн за період з березня 2020 по жовтень 2020 в сумі 1235,34грн; на заборгованість в розмірі 22908,00грн за період з травня 2020 по жовтень 2020 в сумі 274,50грн.

Разом з тим, враховуючи, що згідно ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в заявленому позивачем за первісним позовом розмірі в сумі 1932,20грн.

Відносно вимог про стягнення пені суд зазначає наступне.

Приписами частини першої статті 230 ГК України унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як визначено нормою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина шоста статті 231 ГК України).

Статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Господарський суд зауважує, що за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Зі змісту пункту 6.1 договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої зі сторін прийнятих на себе за цим Договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, виплачує штрафні санкції.

Відповідно до п.6.7 договору у разі несвоєчасної оплати продукції, Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої Продукції.

Позивач за первісним позовом звертався до відповідача з первісним позовом з письмовою вимогою щодо стягнення пені (претензія №19(09)від 15.09.2020).

Умови договору не містять особливостей щодо визначення періоду нарахування пені, як наслідок, слід застосовувати приписи ч.6 ст. 232 ГК України - нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом чи договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто, законом передбачено нарахування пені починаючи від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, протягом шести місяців.

Згідно ч.4 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, кінець періоду нарахування вираховується шляхом арифметичного плюсування шести місяців до дати початку та не переводиться у календарні дні.

Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 6453,27грн, нарахованих: на заборгованість в розмірі 16812,00грн за період з 28.01.2020 по 28.07.2020 в сумі 1466,69грн; на заборгованість в розмірі 43746,00грн за період з 26.02.2020 по 26.08.2020 в сумі 3451,87грн; на заборгованість в розмірі 22908,00грн за період з 18.04.2020 по 18.10.2020 в сумі 1534,71грн.

Разом з тим, враховуючи, що вказана сума перевищує 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення пеню в розмірі 4173,30грн, відповідно до вимог п.6.7 договору.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені за визначені періоди, судом встановлено, що останній здійснений арифметично вірно, розмір нарахованої пені складає 6453,27грн.

Разом з тим, враховуючи п.6.7 договору, відповідно до якого, розмір нарахованої пені не може перевищувати 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню в заявленому позивачем за первісним позовом розмірі в сумі 4173,30грн.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, ураховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, прийшов до висновку щодо задоволення первісних позовних вимог щодо стягнення 91422,59грн, з яких: основна заборгованість 83466,00грн, пеня 4173,30грн, 3% річних 1851,09грн, інфляційні втрати 1932,20грн в повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що у разі непостачання продукції або поставки продукції з порушенням термінів, передбачених в договорі або відповідної специфікації, Постачальник, сплачує Покупцеві неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення поставки від вартості своєчасно не поставленої продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно непоставленої продукції.

Відповідно до п.5.6 договору при порушенні Постачальником термінів поставки, обумовлених в специфікації (-ях) за цим договором, Покупець має право направити Постачальнику розрахунок штрафних санкцій, і до їх оплати Постачальником затримати оплату за поставлену Продукцію на суму штрафних санкцій. Постачальник зобов`язується здійснити оплату штрафних санкцій, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати направлення розрахунку штрафних санкцій Постачальником. При цьому, Покупець має право оплатити Постачальнику вартість поставленої Продукції до сплати останнім Покупцеві штрафних санкцій.

Позивачем за зустрічним позовом у зустрічній позовній заяві заявлено до стягнення пеню за несвоєчасно поставлену та непоставлену продукцію за договором в загальній сумі 636,90грн. Розрахунок позовних вимог міститься безпосередньо в тексті зустрічної позовної заяви.

Зокрема, відповідно розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасно поставлену продукцію за договором, позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення пеню за прострочення поставки продукції на 42 дні за видатковою накладною №РН-0000020 від 10.02.2020 на загальну суму 6870,00грн за період з 01.01.2020 по 11.02.2020 у розмірі 201,60грн.

Контррозрахунок відсутній.

Судом встановлено, що відповідно до специфікації від 10.09.2019 сторонами узгоджено строк поставки товару до 31.12.2019.

Таким чином, прострочення виконання зобов`язання з поставки товару за договором починається з 01.01.2020 року.

Згідно видаткової накладної №РН-0000020 від 10.02.2020 Приватне акціонерне товариство «Контрансис» 12.02.2020 поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» продукцію (Блок БКС РЕТ 01.450; Блок РЕТ БСД-М 01.350) на суму 6870,00грн, а отже з порушенням встановленого специфікацією від 10.09.2019 строку.

Факт поставки вказаного виду продукції саме за специфікацією від 10.09.2019 представник відповідача за зустрічним позовом підтвердив у судовому засіданні.

Таким чином, період прострочки визначений позивачем за зустрічним позовом вірно.

Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок пені за визначений період, судом встановлено, що останній здійснений арифметично вірно, розмір нарахованої пені складає 201,60грн.

Крім того, позивачем за зустрічним позовом нарахована пеня за непоставку продукції за позиціями 3,5,7 означеної специфікації.

Згідно специфікації від 10.09.2019 Приватне акціонерне товариство «Контрансис» зобов`язалось поставити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» продукцію за позиціями, зокрема: 3) БЛОК РЕЛЕ ЧАСУ КДА 01.01.210 (1шт) на суму 2380грн без ПДВ; 5) БЛОК БРС РЭТ 01.250 (1шт) на суму 2465,00грн без ПДВ; 7) БЛОК УФС КДА 01.02.100 (1шт) на суму 2410грн без ПДВ.

Сторонами узгоджено строк поставки товару до 31.12.2019.

Таким чином, прострочення виконання зобов`язання з поставки товару за договором починається з 01.01.2020 року.

Матеріали справи не містять доказів поставки Приватним акціонерним товариством «Контрансис» Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» вказаної продукції.

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій за непоставлену продукцію за договором, позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення пеню нараховану на:

- за позицією 3 специфікації, на суму 2856,00грн за період з 31.12.2019 по 30.06.2020 у розмірі 142,80грн (з урахуванням ч.6 ст. 232 ГК України);

- за позицією 5 специфікації на суму 2958,00грн за період з 31.12.2019 по 30.06.2020 у розмірі 147,90грн (з урахуванням ч.6 ст. 232 ГК України);

- за позицією 7 специфікації на суму 2892,00грн за період з 31.12.2019 по 30.06.2020 у розмірі 144,60грн (з урахуванням ч.6 ст. 232 ГК України).

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок пені за визначений період, судом встановлено, що позивачем безпідставно збільшено період нарахування пені з 31.12.2019 року (враховуючи, що період прострочення виконання зобов`язання починається з 01.01.2020), а отже, він здійснений методологічно та арифметично невірно, внаслідок чого суд здійснив власний розрахунок.

Згідно здійсненого судом розрахунку сума пені становить:

- за позицією 3 специфікації, на суму 2856,00грн за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 у розмірі 279,83грн.

- за позицією 5 специфікації на суму 2958,00грн за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 у розмірі 289,82грн.

- за позицією 7 специфікації на суму 2892,00грн за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 у розмірі 283,35грн.

Разом з тим, враховуючи п.6.2 договору, відповідно до якого, розмір нарахованої пені не може перевищувати 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції, позовні вимоги щодо стягнення пені в цій частині підлягають задоволенню в заявленому позивачем за зустрічним позовом розмірі за позицією 3 специфікації - в сумі 142,80грн., за позицією 5 специфікації - 147,90грн, за позицією 7 специфікації - 144,60грн.

Дослідивши заперечення, викладені відповідачем за зустрічним позовом у відзиві за зустрічну позовну заяву щодо застосування п.6.8 договору як підстави призупинення в односторонньому порядку строків поставки продукції по оформленим специфікаціям, суд не приймає їх до уваги виходячи з такого.

Пунктом 6.8. договору сторони погодили, що при недотриманні Покупцем термінів оплати за раніше відвантажену продукцію, Постачальник має право в односторонньому порядку припинити терміни поставки продукції за оформленими специфікаціям. При цьому, Постачальник письмово повідомляє Покупця про своє рішення про призупинення термінів поставки Продукції. Таке повідомлення надсилається Покупцеві протягом 3-х робочих днів з моменту порушення Покупцем строків оплати за поставлену продукцію за оформленими специфікаціям. В цьому випадку штрафні санкції за прострочення поставки з постачальника не стягуються.

Як встановлено судом, в межах даної справи відповідач за зустрічним позовом посилається на порушення строків оплати за накладними №РН-0000108 від 19.11.2019, №РН-0000113 від 18.12.2019, №РН-0000114 від 18.12.2019, №РН-0000019 від 10.02.2020, №РН-0000020 від 10.02.2020, кінцевий строк оплати продукції за якими - 27.01.2020 включно, 25.02.2020 включно, 17.04.2020 включно.

Таким чином, матеріалами справи не доведено, що станом на 31.12.2019 (строк поставки продукції за специфікацією від 10.09.2019) з боку позивача за зустрічним позовом мало місце порушення строків оплати вказаної продукції.

На наявність заборгованості позивача за зустрічним позовом в межах договору за іншими накладними, яка б існувала станом на 31.12.2019, відповідач за зустрічним позовом не посилається.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача за зустрічним позовом до позивача за зустрічним позовом з відповідним письмовим повідомленням у 3-денний строк з моменту порушення Покупцем строків оплати за поставлену продукцію за оформленими специфікаціям, обов`язковість якого передбачена п.6.8 договору.

Отже, суд вважає безпідставними посилання відповідача за зустрічним позовом на призупинення в односторонньому порядку строків поставки продукції по оформленим специфікаціям відповідно до п.6.8 договору.

Щодо ствердження відповідача за зустрічним позовом, що зверненню з позовом про стягнення пені повинно передували звернення з відповідною письмовою вимогою про її сплату також є хибним, оскільки, по-перше, правова природа пені як штрафної санкції взагалі не вимагає попереднього звернення з такою вимогою, оскільки право на її нарахування виникає у порядку, що передбачений сторонами у договорі та, у разі порушення зобов`язання, що триває, виникає за кожний день такого порушення, строк нарахування обмежений приписами ст.232 Господарського кодексу України, по-друге, умовами п. 6.2 договору, на відміну від п.6.7 договору, обов`язковість направлення вказаної вимоги не передбачена.

Також суд критично ставиться до посилання відповідача за зустрічним позовом на п.1.7 Постанови Пленуму «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013, за яким подання кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України, оскільки необхідність направлення письмової вимоги взагалі спростована вищенаведеним, до вимог про стягнення пені приписи ст. 530 Цивільного кодексу України не застосовуються.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, ураховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, прийшов до висновку щодо задоволення зустрічних позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 636,90грн в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки як первісні, так і зустрічні позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати судові витрати у повному обсязі покладаються на відповідних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Контрансис» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» про стягнення 91422,59грн, з яких: основна заборгованість 83466,00грн, пеня 4173,30грн, 3% річних 1851,09грн, інфляційні втрати 1932,20грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (адреса місцезнаходження: 85004, Донецька обл., місто Добропілля, вул.Франка Івана, будинок 19, кімната 103; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Контрансис» (адреса місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вулиця Центральна, будинок 96, корпус 1, квартира 42; ) 91422,59грн, з яких: основна заборгованість 83466,00грн, пеня 4173,30грн, 3% річних 1851,09грн, інфляційні втрати 1932,20грн, судовий збір в сумі 2102,00грн.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» до Приватного акціонерного товариства «Контрансис» про стягнення пені у сумі 636,90грн задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Контрансис» (адреса місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вулиця Центральна, будинок 96, корпус 1, квартира 42; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (адреса місцезнаходження: 85004, Донецька обл., місто Добропілля, вул.Франка Івана, будинок 19, кімната 103; ) пеню у сумі 636,90грн, судовий збір в сумі 2102,00грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 09.03.2021.

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2021.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова