Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1412/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Чухалова О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Лівак Т.О. ордер серії ВІ №1026269 від 26.11.2020;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Володарсько-Волинський льонозавод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІС ПОЛІССЯ"

про виселення з нежитлового приміщення

Приватне акціонерне товариство "Володарсько-Волинський льонозавод" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІС ПОЛІССЯ" про виселення із займаного нежитлового приміщення загальною площею - 3327,7 кв.м. (окремо розташована Шоха №3 - склад. Літера Е-1 та виробниче приміщення №3, цех №1), що знаходиться за адресою: 12122, Житомирська обл., Хорошівський район, село Рижани, вул.Заводська, будинок 1.

В обґрунтування позовних вимог вказує на закінчення строку договору оренди нежитлових приміщень №1 від 01.10.2016 та відмову відповідача звільнити займане приміщення.

В якості правових підстав позову зазначає ст.391, 629, 759, 763, 785 Цивільного кодексу України, ст.283, 284, 291 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 07.12.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 19.01.2021.

28.12.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього копією додаткової угоди №1 від 30.09.2018 та додаткової угоди №1 від 30.10.2018, копіями платіжних доручень, копіями доказів отримання ухвали суду та доказами відправлення відзиву позивачу.

В судовому засіданні 19.01.2021 представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання 19.01.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 19.01.2021 постановлено відкласти підготовче засідання на 04.02.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 04.02.2021 позовні вимоги підтримала та надала відповідь на відзив від 01.02.2021.

Представник відповідача в судове засідання 04.02.2021 не з`явився, 03.02.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх №2617 від 03.02.2021); вимоги ухвали суду від 19.01.2021 в частині надання оригіналів додаткових угод до договору не виконав.

Представник позивача у підготовчому засіданні 04.02.2021 заперечила щодо відкладення підготовчого засідання, оскільки вважає, що відповідач мав можливість забезпечити явку в підготовче засідання самостійно через керівника.

Розглянувши клопотання відповідача (вх №2617 від 03.02.2021) про відкладення підготовчого засідання, враховуючи те, що доказів тимчасової непрацездатності представника відповідач не надав, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача вх. №2617 від 03.02.2021.

Ухвалою суду від 04.02.2021 постановлено закрити підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 02.03.2021.

В судовому засіданні 02.03.2021 оголошено перерву до 10.03.2021.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала для огляду оригінал договору та просила не враховувати під час вирішення спору додаткову угоду №1 від 30.09.2018, надану відповідачем.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалу суду від 02.03.2021 направлено відповідачу також на електронну адресу, вказану відповідачем як засіб зв`язку (а.с.139).

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

01.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Володарсько-Волинський льонозавод» (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріс Полісся» (відповідач, орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №1 (Шоха №3 - склад, літера Е-1 та виробничого приміщення №3, цех №1) (далі - Договір) (а.с.37-39), відповідно до якого Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування нежитлове приміщення (окремо розташована Шоха №3 - склад. Літера Е-1 та виробниче приміщення №3, цех №1), а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування (окремо розташована Шоха №3 - склад. Літера Е-1 та виробниче приміщення N93, цех №1), що визначене у цьому Договорі (надалі іменуються «Приміщення») та зобов`язується сплачувати оренду плату. Загальна площа Приміщень 3327,7 кв.м. Приміщення, що орендується знаходиться за адресою: 12122, Житомирська область, Хорошівський район, село Рижани, вулиця Заводська, будинок 1.

Відповідно до п. 3.1.,3.2. Договору Приміщення та майно, що орендуються, повинні бути передані Орендодавцем та прийняті Орендарем протягом 5 (п`яти) днів з моменту підписання цього Договору. У момент підписання Акту прийому-передачі Орендодавець передає Орендарю ключі від Приміщення.

Так, на виконання положень 3.1, 4.1., 01.10.2016 сторони підписали Акт приймання-передачі Приміщення в оренду (а.с.40).

Відповідно до п. 4.1. Договору, строк оренди Приміщення, що орендується складає 24 (двадцять чотири) місяці з моменту прийняття Приміщення, що орендується за Актом приймання передачі.

Згідно п. 10.3 Договору, строк дії Договору починає свій перебіг з дня його підписання та закінчується 30.09.2018.

Відповідно до абз. 7 п. 7.1. Договору, Орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцеві орендоване Приміщення та Майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Позивач вважає, що строк дії договору закінчився 30.09.2018, а тому просить виселити відповідача з орендованого приміщення.

Неповернення орендованого приміщення стало підставою для звернення до суду з позовом про виселення відповідача з займаного нежитлового приміщення.

Згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30.10.2020 Публічне акціонерне товариство «Володарсько-Волинський льонозавод» змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Володарсько-Волинський льонозавод» (а.с.15-36). Державну реєстрацію зміни найменування юридичної особи проведено 09.11.2020 (а.с.7-13).

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1, 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України і статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення №1 (Шоха №3 - склад, літера Е-1 та виробничого приміщення №3, цех №1) від 01.10.2016.

За правовою природою, укладений між сторонами договір, є договором оренди.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі орендованого нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно п.4.1. договору строк оренди приміщень, що орендуються, складає 24 місяці з моменту прийняття приміщень, що орендуються, за актом прийому-передачі.

Строк договору починає свій перебіг з дня його підписання та закінчується 30.09.2018 (п.10.3. договору).

В матеріалах справи наявна фотокопія додаткової угоди №1 від 30.09.2018 до договору оренди нежитлових приміщень (Шоха №3 - склад. Літера Е-1 та виробниче приміщення №3, цех №1) №1 від 01.10.2016, згідно якої сторони продовжили термін дії Договору до 29.02.2020 (а.с.87).

Відповідач у відзиві вказує, що умови даної додаткової угоди погоджено сторонами, а тому договір діє до 29.02.2020 (а.с. 83-85). Крім того, відповідач зазначає, що позивач протягом місяця після закінчення строку дії договору не надіслав відповідачу листа про припинення дії договору, а тому строк дії договору продовжено.

В свою чергу позивач у відповіді на відзив наголошує, що не надавав відповідачу оригінальний примірник додаткової угоди, а 04.03.2020 на електронну пошту відповідача було надіслано лише її скан-копію (а.с. 122-124). Зазначає, що договором не передбачено можливості узгоджувати документи через електронні адреси та надавати таким документам юридичну силу.

Суд зазначає, що пунктом 11.3 договору передбачено, що додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони укладені (складені) у тій самій формі, що й цей договір.

Для огляду в судовому засіданні представником позивача надано оригінал договору оренди нежитлових приміщень №1 від 01.10.2016 з мокрими відтисками печаток та підписами представників сторін.

Отже, додаткові угоди до договору матимуть юридичну силу лише у випадку підписання їх представниками та скріплення печатками у письмовому, а не електронному вигляді.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що додаткова угода №1 від 30.09.2018 укладена в тій самій формі, що і договір від 01.10.2016, оскільки сторонами до справи не надано оригіналу додаткової угоди з мокрими печатками та підписами сторін, а лише фотокопію такої угоди. В свою чергу позивач вказує, що не надавав відповідачу примірника додаткової угоди з мокрими відтисками печаток та підписами.

Враховуючи наведене суд вважає додаткову угоду №1 від 30.09.2018 не укладеною.

Частина 4 ст.284 ГК України передбачає, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, для продовження дії договору оренди на підставі ч.2 ст.284 ГК України необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору, у встановлений строк, про припинення або зміну умов договору.

Норма ч. 4 ст.284 ГК України не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку, встановленого законом.

Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №906/742/18, від 22.10.2019 у справі № 910/3705/19, від 31.10.2019 у справі №905/2018/18.

Позивачем не підтверджено доказами у справі того, що у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 (в період дії договору) та в місячний термін після 30.09.2018 ПАТ "Володарсько-Волинський льонозавод" зверталося до ТОВ "Агріс Полісся" з вимогою про повернення орендованого майна або з листом про припинення договірних відносин, а тому зважаючи на приписи ч. 4 ст. 284 ГК України та ст.764 ЦК України, суд вважає строк дії договору таким, що продовжено до 30.09.2020.

02.07.2019 позивачем надіслано відповідачу лист №01-1/07 від 01.07.2019, згідно якого позивач вказує, що строк дії договору закінчився 30.09.2018, перебування відповідача в орендованому приміщенні незаконне, пропонує підписати договір оренди нежитлового приміщення від 01.10.2018 на нових умовах та погасити борг протягом 20 календарних днів з моменту отримання листа. У випадку ігнорування листа або відмови підписати договір від 01.10.2018 вимагає негайно звільнити приміщення протягом 10 календарних днів з моменту отримання листа. До листа додано примірник договору від 01.10.2018 та акту приймання-передачі від 30.09.2018 (а.с.42-49).

Враховуючи направлення позивачем 02.07.2019 (тобто в межах строку, на який було продовжено строк дії договору оренди) відповідачу листа, згідно якого вказано на небажання продовжувати дію договору на існуючих умовах, суд дійшов висновку що договір оренди нежитлових приміщень №1 від 01.10.2016 припинив свою дію 30.09.2020 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено (продовжено).

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічна норма узгоджена сторонами у п.7.1 договору, відповідно до якого, Орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцеві орендоване Приміщення та Майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем за актом приймання-передачі орендованого за договором оренди майна.

Відповідач не заперечує факту неповернення орендованого майна, оскільки посилається на продовження його дії на підставі ст.764 ЦК України. Також до матеріалів справи додано копії платіжних доручень про сплату орендної плати в період з грудня 2019 року по листопад 2020 року (а.с.89-99).

Фактично позивач застосовує речово-правовий спосіб захисту права власності, а саме негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Суд вважає, що з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування нежитловим приміщенням за договором оренди, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення такої особи. Отже, у даному випадку позов про виселення є негаторним, а власник вправі застосувати речово-правовий спосіб захисту права власності.

Отже, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність користування нежитловими приміщеннями після припинення договору оренди.

За вказаних обставин вимога позивача про виселення відповідача з нежитлового приміщення, що є предметом договору оренди, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

3. Розподіл судового збору між сторонами.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, до стягнення з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2 102,00грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" (12122, Житомирська обл., Хорошівський район, с.Рижани, вул.Заводська, буд.24, ідентифікаційний код 38580846) із займаного нежитлового приміщення загальною площею - 3327,7 кв.м. (окремо розташована шоха №3 - склад, Літера Е-1 та виробниче приміщення №3, цех №1), що знаходиться за адресою: 12122, Житомирська обл., Хорошівський район, с.Рижани, вул.Заводська, будинок 1.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" (12122, Житомирська обл., Хорошівський район, с.Рижани, вул.Заводська, буд.24, ідентифікаційний код 38580846) на користь Приватного акціонерного товариства "Володарсько-Волинський льонозавод" (12122, Житомирська обл., Хорошівський район, с.Рижани, вул.Заводська, буд.1, ідентифікаційний код 00306012):

- 2 102,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.03.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (04116, м.Київ, вул.Старокиївська,10И, корпус 7, оф.104) (рек. з пов.)

та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2

3 - відповідачу (рек.з пов)

та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1