УХВАЛА

м. Київ

24.03.2021Справа №910/4463/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву Громадської організації «Центр соціальних технологій «Інфопростір» (49000, м. Дніпро, проспект Пушкіна, буд. 1, кв. 10) про забезпечення позову подану одночасно з пред`явленням позову

особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову Дніпропетровська обласна рада (49004, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 2)

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Центр соціальних технологій «Інфопростір» (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Дніпропетровської обласної ради (далі - відповідач) про продовження дії договору оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем з 15.10.2019 вчиняються дії, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися орендованим майном, а тому просить продовжити дію договору оренди №332-12/VII від 27.04.2018 на період який його було позбавлено права користування.

При цьому, в тексті позовної заяви заявником викладено клопотання про забезпечення позову, яке обґрунтовано тим, що існує ймовірність укладення між Дніпропетровською обласною радою та третіми особами договору оренди спірного нерухомого майна, що може ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а тому просить до набрання законної сили рішенням суду в даній господарській справі заборонити відповідачу укладати будь-які договори оренди відносно будівлі, розташованої за адресою м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 2Д з будь-якими особами, окрім заявника.

Частина 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Громадської організації «Центр соціальних технологій «Інфопростір» про забезпечення позову, яка викладена в тексті позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Вимогами частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником.

З поданої заяви вбачається, що вона від імені Громадської організації "Центр соціальних технологій "Інфопростір" підписана - адвокатом Кияненко Д.О. шляхом проставлення електронного цифрового підпису.

Статтею 60 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Адвокатом Кияненко Д.О. до матеріалів позовної заяви, в тексті якої викладено заяву про забезпечення позову, долучено фотографічну копію ордеру серії АЕ №1060790 від 18.03.2021.

Тоді як, приписами частин 1, 2, 4, 5 статті 91 ГПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копії письмових документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Проте, як вбачається з долучених додатків, в якості «доказів» на підтвердження повноважень представника заявника до заяви додано фотокопію документа, який не містить жодних належних відміток про засвідчення копії, передбачених п. 5.27 ДСТУ 4163-2003.

Разом з цим, частиною 3 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Однак, подаючи письмові докази (ордер) в електронній копії, не було дотримано вимог частини 3 статті 91 ГПК України щодо посвідчення цих копій електронним цифровим підписом.

Викладене свідчить, що допустимих доказів у відповідності до приписів статей 77, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повноважень у особи, яка підписала КЕП заяву, як представника Громадської організації "Центр соціальних технологій "Інфопростір", до заяви не додано.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №925/2301/14 та від 19.12.2019 у справі №914/132/16.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в Господарському процесуальному кодексу України, обов`язок заявника дотримуватись вимог закону щодо форми і змісту заяви про забезпечення позову та надання оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів у підтвердження наявності повноважень у представника заявника. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом повертати заяву заявнику.

За приписами частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, оскільки подана заява не відповідає приписам частини 1 статті 139 ГПК України, оскільки не підписана самим заявником, а належних та допустимих доказів наявності повноважень у особи, яка підписала КЕП заяву про забезпечення позову від Громадської організації «Центр соціальних технологій «Інфопростір», не надано, вказана заява підлягає поверненню заявнику.

Водночас, суд зауважує, що так як сама заява про забезпечення позову міститься у тексті позову, а заходи забезпечення викладені в прохальній частині позову, тобто не викладена окремим процесуальним документом у письмовій формі, то у суду відсутня можливість фізично виокремити заяву про забезпечення позову в окрему заяву для фактичного повернення її заявникові на підставі вищевказаних норм.

В той же час, суд наголошує, що повернення заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню у встановленому законом порядку до суду з відповідною заявою після усунення визначених вище недоліків.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що приписами частини 5 статі 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (частина 6 статті 42 ГПК України).

Наказом Державної судової адміністрації України від 01.06.2020 №247 «Про запровадження в дослідну експлуатацію систем «Електронний суд» та «Електронний кабінет» з 1 червня 2020 року у Господарському суді міста Києва (як пілотному суді) запроваджено дослідну експлуатацію системи «Електронний суд».

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2019 у справі №910/12245/19 (пункт 7.20 постанови).

Керуючись статтями 2, 11, 60, 91, 96, 139, 140, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Громадської організації «Центр соціальних технологій «Інфопростір» про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили 24.03.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.В. Васильченко