ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2021 р. Справа №921/712/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець", №15/181 від 13.01.21 (Вх. № ЗАГС 01-05/386/21 від 26.01.2021)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2020 (суддя Руденко О.В., повний текст складено 21.12.2020)

у справі №921/712/20

за позовом Державного підприємства "Гарантований покупець", м. Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач", м. Тернопіль,

про стягнення неустойки за порушення строків оплати в розмірі 192 042,63 грн.

Короткий зміст позовних вимог.

ДП "Гарантований покупець" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до ТОВ "Тернопільелектропостач" про стягнення неустойки в сумі 192 042,63грн.

Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що відовідач не виконує умов договору №42/01 від 26.06.2019 в частині своєчасної оплати купленої електричної енергії, зважаючи на що відповідачу нарахована пеня, сума якої заявлена до стягнення у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2020 у справі №921/712/20 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Тернопільелектропостач на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" - 96 021,31грн та 2 603,57грн в повернення сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог (з врахуванням ухвали Господарського суду Тернрпільської області про виправлення арифметичної помилки від 21.12.2020). В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем допущено порушення поетапних розрахунків за замовлену електричну енергію, в зв`язу із чим останньому нараховано пеню в розмірі 192 042,63 грн. Також, з метою дотримання збалансованості інтересів обох сторін, зважаючи на відсутність доказів, що вказують на завдання збитків позивачу, беручи до уваги погашення заборгованості повністю та незначний період прострочення виконання зобов`язання, а також, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до 50 відсотків від нарахованої суми.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Державним підприємством "Гарантований покупець" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2020 у справі №921/712/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення пені задоволити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зокрема скаржник посилається на те, що рішення суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення відповідачем строків оплати купованої електроенергії листопада 2019 року є незначним.

Скаржник зазначає, що порушення взятих на себе зобов`язань постачальниками універсальних послуг (в тому числі ТОВ «Тернопільелектропостач») щодо повної та своєчасної оплати електичної енергії позивачу призводить до несвоєчасної оплати електричної енергії виробникам - ДП «ГАЕК «Енергоатом» та ПрАТ «Укргідроенерго».

Скаржник вважає, що ухвалюючи рішення про зменшення на 50% суми неустойки, яка заявлена до стягнення, суд не встановив, які докази були подані відповідачем в обгрунтування заявленого клопотання про зменшення суми неустойки, не надав оцінку доводам сторін, доказам і обставинам справи у їх сукупності, не навів належного обгрунтування наявності виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені у даному випадку.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

ТОВ "Тернопільелектропостач" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано всі обставини, зокрема, правильно встановлено наявні обставини для зменшення розміру пені, а саме: враховано ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань, відсутність наслідків порушення зобов`язання перед позивачем, а також враховано добросовісність поведінки відповідача та добросовісність виконання свого обов`язку. Відповідач вважає, що накопичення споживачами боргів унеможливлює закупівлю товариством необхідних обсягів електронерегії.

Також, відповідач погоджується із висновком суду, що прострочення строків оплати купованої електроенергії листопада є незначним.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б., Орищин Г.В. поновлено пропущений процесуальний строку на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі №921/712/20 та вирішено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції про стягнення 192 042,63грн, тобто з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

26.06.2019 між Державним підприємством "Гарантований покупець" (Гарантований покупець) та ТОВ "Тернопільелектропостач" (Електропостачальник) укладено договір №42/01, за умовами п.1.1 якого Гарантований покупець зобов`язався продавати, а Електропостачальник зобов`язався, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2019 №512), купувати електричну енергію в обсягах, необхідних для постачання побутовим споживачам, відповідно до умов цього договору

У розділі 4 укладеного правочину сторони обумовили порядок розрахунків. Електропостачальник розраховується з Гарантованим покупцем за електричну енергію за цінами, що визначені у Щомісячних угодах продажу електричної енергії. Зобов`язання з оплати вважається виконаним після того, як на рахунок Гарантованого покупця надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.5.2 правочину Електропостачальник зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату купованої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Згідно п.11.1 цей договір набуває чинності з моменту підписання. В частині купівлі електричної енергії Електропостачальником договір набуває чинності з моменту впровадження повномасштабного ринку електричної енергії згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", а саме: з 01 липня 2019 року та діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому разі до моменту здійснення розрахунків між сторонами у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору сторонами була підписана Щомісячна угода продажу електричної енергії на листопад №311/01 від 28.10.2019, згідно якої ціна за 1МВт год електричної енергії, що продається Гарантованим покупцем Електропостачальнику відповідно до цієї Щомісячної угоди, становить 223,04 грн, крім того ПДВ 44,61 грн, разом 267,65 грн (п.1); запланований обсяг електричної енергії, що підлягає продажу з 00:00 годин 01 листопада 2019 року по 24:00 годи 30 листопада 2019 року становить 68 600 МВт год (п.2); орієнтовна вартість електричної енергії, що буде продана Гарантованим покупцем Електропостачальнику в період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 становить 15 300 544,00 грн, крім того ПДВ 3 060 108,80 грн, разом 18 360 652,80 грн (п.3); дана Щомісячна угода є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу електричної енергії від 26.06.2019 №42/01 (п.5).

Договір та Щомісячна угода підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що продаж електричної енергії за листопад 2019 року здійснений у повному обсязі.

Розмір оплат ТОВ "Тернопільелектропостач" за отриману у ДП "Гарантований покупець" електроенергію у листопаді 2019 року підтверджується платіжними дорученнями, в яких зазначена сплата поетапно за відповідний період (а.с.21-29).

Як зазначив позивач, його контрагентом оплата за отриману електричну енергію за І-VІ етапи листопада 2019 року здійснювалася з порушенням строків, які передбачені умовами договору, внаслідок чого останньому нарахована пеня у розмірі 192 042,63 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надсилалась відповідачу претензія №15/115 від 14.01.2020 про сплату пені в розмірі 192 042,63 грн, яку відповідачем залишено без задоволення. Зокрема, відповідач у листі №622/02 від 04.02.2020 повідомив підприємство про об`єктивні обставини, що дестабілізували роботу товариства, а тому просив з розумінням підійти до ситуації, що виникла з розрахунками і не застосовувати штрафні санкції.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення пені у розмірі 192 042,63 грн.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про стягнення 192 042,63 грн пені.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статті 265 ЦК України за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України)

Як зазначалось вище та встановлено судом, продаж електричної енергії за листопад 2019 року здійснений у повному обсязі, оплату ТОВ "Тернопільелектропостач" за отриману у ДП "Гарантований покупець" електроенергію у листопаді 2019 року здійснено поетапно за відповідний період, що підтверджується платіжними дорученнями, однак з порушенням строків, які передбачені умовами договору, внаслідок чого товариству нарахована пеня у розмірі 192 042,63 грн.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.3 договору сторони узгодили, що за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати за цим договором сторона, яка допустила таке несвоєчасне виконання, сплачує протилежній стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного (не виконаного) грошового зобов`язання, за кожен день прострочення.

Судова колегія здійснивши перерахунок нарахованої позивачем пені за порушення відповідачем поетапних розрахунків за замовлену електричну енергію, прийшла до висновку про правомірність нарахування пені у розмірі 192 042,63 грн.

Щодо зменшення судом першої інстанції розміру пені на 50% судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

З огляду на викладене судова колегія, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, бере до уваги майновий стан сторін, оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін, майновий стан сторін та соціальну значущість сторін у справі.

Зокрема, судова колегія зазначає, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності; електроенергія, яку електропостачальник продав відповідачу, постачалась побутовим споживачам (населенню) і рівень розрахунків відповідача за електричну енергію залежить від платіжної дисципліни побутових споживачів електроенергії.

Судом першої інстанції правомірно враховано під час вирішення питання про зменшення розміру заявлених штрафних санкцій, що ТОВ "Тернопільелектропостач" під час купівлі електричної енергії намагалося діяти добросовісно, маючи на меті задовольнити потреби позивача, а також, те, що відповідач виконав умови договору з оплати поставленої електроенергії у повному обсязі. Як вбачається із відповіді ТОВ «Тернопільелектропостач» на претензію позивача, відповідач повідомляв підприємство про об`єктивні обставини, що дестабілізують роботу товариства та просив з розумінням підійти до ситуації, що виникла з розрахунками. Згідно поданого позивачем суду розрахунку пені порушення строків оплати купованої електроенергії протягом чотирьох етапів листопада 2019 є незначною: від двох до двадцяти одного дня.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, настання негативних наслідків та понесення останнім збитків саме в результаті неналежного виконання його контрагентом умов договору №42/01 від 26.06.2019.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на судові справи №910/4160/20, №910/11610/20 та №910/18159/20 як на доказ завданих скаржнику прямих збитків, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки скаржником не доведено, що ці спори стосуються саме невиконання відповідачем договірних зобов`язань обумовлених сторонами укладеним договором №42/01 від 26.06.2019 за спірний період, як і не надано судових рішень, що набрали законної сили, які б підтвердили доводи щодо понесених ним збитків.

Також судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що запровадження карантину на території України у березні 2020 та пов`язаних з цим обмежень жодним чином не могло вплинути на виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати відповідних етапів листопада 2019, які виникли до введення карантину. А бере до уваги ту обставину, що не отримання компенсації від НКРЕКП втрат від постачання електричної енергії побутовим споживачам (населенню) у розмірі 25 846 801 грн та звернення 22.10.2019 до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність НКРЕКП про стягнення з Державного бюджету України 25 846 801 грн на відшкодування збитків завданих НКРЕКП, не свідчить про те, що виключно внаслідок цих обставин останнім допущено порушення зобов`язання за договором.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, які вплинули на несвоєчасне виконання відповідачем зобов"язання, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, враховуючи фінансовий стан відповідача, причини неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної оплати та ступінь вини відповідача та приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, а також те, що відповідачем здійснено повну оплату за поставлену електроенергію, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість зменшення розміру пені, яка підлягає до стягнення на 50 % до 96 021,31грн.

Вищенаведене спростовує твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, що суд не встановив, які докази були подані відповідачем в обгрунтування заявленого клопотання про зменшення суми неустойки, не надав оцінку доводам сторін, доказам і обставинам справи у їх сукупності, не навів належного обгрунтування наявності виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені у даному випадку.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2020 у справі №921/712/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2020 у справі №921/712/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" №15/181 від 13.01.21 (Вх. № ЗАГС 01-05/386/21 від 26.01.2021) без задоволення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29.03.2021.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.