ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. м.Київ Справа№ 911/531/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 04.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд"

на рішення Господарського суду Київської області

від 27.05.2020 р. (повне рішення складено 03.06.2020 р.)

у справі № 911/531/19 (суддя - Ейвазова А.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція-1"

про визнання укладеною додаткової угоди до договору та зобов`язання надати доповнення до додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" (далі - позивач, ТОВ "Дніпрожилбуд") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція-1" (далі - відповідач, ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1") про визнання укладеною додаткової угоди до Договору про співробітництво від 20.08.2012, що передбачена п. 7.2. такого договору, у запропонованій позивачем редакції та зобов`язання ТОВ "Вишгородміськреконструкція - 1" надати ТОВ "Дніпрожилбуд" доповнення до додаткової угоди про співробітництво від 20.08.2018 з переліком об`єктів нерухомості та зазначенням їх адрес.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач ухиляється від обов`язку укласти додаткову угоду до договору про співробітництво від 20.08.2012, що передбачена п. 7.2. договору, та надати доповнення до такої додаткової угоди.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні. У відзиві позивач вказав, що позивач умисно ввів відповідача в оману щодо відсутності існуючих ризиків та будь - яких претензій з боку третіх осіб, не передавши оригіналів або копій документів, що стосуються можливих ризиків по оренді земельної ділянки з наступною її забудовою, позивач не виконує зобов`язань за договором про співробітництво від 20.08.2012, що унеможливлює будівництво та дає право відповідачу в односторонньому порядку відмовитись від додаткової угоди, проект додаткової угоди не забезпечений належним розрахунком, тому є сумніви у правильності здійснених розрахунків житлових та нежитлових площ в об`єкті будівництва І-VI черг, окрім IV.

У відповіді на відзив позивач вказав, що твердження відповідача про введення його в оману є непрофесійним та некоректним, оскільки відповідач не міг не знати про ризики, оскільки неодноразово відстоював разом з позивачем свої права в різних судових органах, а умови договору містять підтвердження про те, що відповідачу передані всі наявні копії документів і такий договір не передбачає подальшу передачу будь-яких документів, зобов`язання протягом дії договору позивачем виконувались належним чином, що підтверджується відсутністю письмових звернень, зауважень чи претензій відповідача.

Рух справи

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/531/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у складі колегії суддів: Пашкіна С.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), Мартюк А.І., Сітайло Л.Г. рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/531/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2019 частково задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд", рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі № 911/531/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Постанова Верховного Суду від 05.12.2019 містить наступні вказівки:

- 34. Суди першої та апеляційної інстанції відмовили в задоволенні позову, зазначивши, що позивач порушив передбачений статтею 181 ГК позасудовий порядок укладення договору (додаткової угоди); Такий висновок суди зробили, з огляду на те, що на їх думку, до матеріалів справи не додано належних доказів надсилання проекту додаткової угоди листом № 710/18 від 20.11.2018;

- 35. В оскаржуваних судових рішеннях зазначено, що ТОВ "Дніпрожилбуд" надіслало ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" листи від 05.10.2018 № 211/18 та від 20.11.2018 № 710/18 із пропозицією підписати проект додаткової угоди, якої стосується спір у справі. ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" додаткову угоду не підписало. У зв`язку з цим ТОВ "Дніпрожилбуд" звернулось з позовом до суду. Позивач стверджує, що до листа № 710/18 від 20.11.2018 було долучено проект додаткової угоди. Проте він не надав суду належних доказів надіслання цього листа відповідачу;

- 36. Водночас зміст судових рішень свідчить про те, що відповідач не заперечував отримання оферти позивача щодо укладання Додаткової угоди до Договору. Позиція відповідача у справі стосується вирішення спору по суті та заперечень щодо належного виконання позивачем умов Договору, так як наслідок відсутності підстав для укладання Додаткової угоди взагалі;

- 40. З огляду на встановлені обставини суд зобов`язаний вивчити заперечення відповідача щодо окремих умов Додаткової угоди, дослідити обставини щодо наявності підстав для укладання Додаткової угоди згідно з Договором і законом та відмовити в задоволенні вимог або задовольнити вимоги позивача про укладення Додаткової угоди, текст якої долучено до позовної заяви;

- 41. Що ж до посилання судів на наявність у матеріалах справи двох угод та доказів їх надсилання, і, як наслідок неможливості з`ясувати яку саме угоду слід розглядати, то в цьому разі слід виходити з предмету позову, оскільки саме в позовній заяві зазначено зміст Додаткової угоди, яку позивач просив зобов`язати укласти відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2020 у справі №911/531/19 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція" про визнання укладеною додаткової угоди до договору про співробітництво від 20.08.2018 у запропонованій позивачем редакції (лист від 20.11.2018 №710/18) та зобов`язанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція" надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" доповнення до додаткової угоди про співробітництво від 20.08.2018 з переліком об`єктів нерухомості та зазначенням їх адрес, зокрема:

- в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м;

- в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м;

- в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м;

- в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв.м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м;

- в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв.м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що:

- згідно п.7.2 Договору, на який позивач посилається, сторони узгодили укладення додаткової угоди, якою закріплюються нежитлові приміщення, квартири та машиномісця (складається перелік нерухомого майна, що отримуватиметься стороною-1 після введення об`єкта в експлуатацію, але за додатковою угодою, у тій редакції, що пропонує позивач, у відповідача вже виникає зобов`язання передати відповідні об`єкти після настання певної події - завершення будівництва, що фактично суперечить як п.7.2 договору, так і іншим пунктам договору;

- сторонами у даній справі не надано доказів введення в експлуатацію об`єктів (його частин), крім першої черги, в експлуатацію, але разом з тим, відповідач, в силу п.7.2 договору, зобов`язаний укласти угоду на певних, визначених таким пунктом умовах, враховуючи вищевказані обставини, підстави для задоволення заявлених вимог в частині зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду в редакції, запропонованій позивачем у листі від 22.11.2018, - відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд") звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 у справі №911/531/19 повністю та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення:

- не з`ясовано в повному обсязі обставин справи, а саме позивач не звертався до суду про зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду, Додатком №1 до Договору від 20.08.2012 сторони змінили пункт 14.8 стосовно того, що сторона - 1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд") має право на отримання після завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію у власність квартир або інших приміщень в об`єкті. Даний пункт Договору не передбачає виконання обов`язків позивачем, а навпаки вказує на виникнення права у позивача;

- судом першої інстанції порушено принцип визначений ст.13 Господарського процесуального кодексу України про змагальність сторін, позивач надав проект Додаткової угоди до Договору про співробітництво від 20.08.2012, яка була надіслана відповідачу; суд при вирішенні питання щодо суперечливості проекту вищевказаної угоди умовам Договору зазначив у оскаржуваному рішенні, але відповідач не посилався на невідповідність умов проекту додатковій угоді умовам основної угоди та не доводив її;

- порушено ст. 649 Цивільного кодексу України судом першої інстанції, на думку позивача, дана норма передбачає можливість суду шляхом врегулювання розбіжностей між сторонами самостійно визначати та змінювати умови Додаткової угоди.

Короткий зміст заперечень проти доводів апеляційної скарги

Відповідач у відзиві, поданому при попередньому розгляді справи, який прийнято судом до розгляду у відповідності до приписів ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вказував на те, що :

- відповідно до п.2.1.3 Договору про співробітництво від 20.08.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" гарантувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція-1" передачу всіх наявних оригіналів та копій документів стосовно правовідносин у сфері землевпорядкування між ТОВ "Cмартекс-Системс", ТОВ "Планета Земля", ТОВ ПЕК " Укренергозбереження" і не було повідомлено відповідачу про всі можливі претензії з боку третіх осіб. Лише після укладення Договору стало відомо про наявність претензій із справ №363/831/13, №363/1322/16-ц, №363/2803/16-ц які перебувають у Вишгородському районному суді Київської області з позовами про розірвання договору оренди та суборенди, що негативно впливає на договірні зобов`язання між позивачем та відповідачем. Позивач шляхом обману створив умови, які унеможливлюють подальше будівництво об`єкта;

- порушуючи п. 2.1.4 Договору позивач було відомо про всі проблемні питання, але він ввів в оману відповідача при підписанні Договору, оскільки на даний час відповідач перебуває у спірних правовідносинах із ошуканими інвесторами та органами територіального самоврядування за право на орендовану земельну ділянку.

- зобов`язання передбачені пунктами п. 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3, 6.1.4, 6.1.5, 6.1.6, 6.1.7 Договору про співробітництво від 20.08.2012 позивач не виконує;

- запропонована позивачем спірна Додаткова угода до Договору про співробітництво від 20.08.2018 не забезпечена належним розрахунком спеціаліста, а тому у відповідача виникли сумніви щодо розрахунків житлових та нежитлових площ в об`єкті будівництва у I-VI окрім IV.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" у справі № 911/531/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сітайло Л.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 911/531/19 та призначено її до розгляду на 22.07.2020.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/305/20 від 20.07.2020 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сітайло Л.Г. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/531/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 апеляційну скаргу у справі № 911/531/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 р. заявлений самовідвід задоволено, а справу передано для заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 та 40 ГПК України.

На підставі зазначеної ухвали та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2082/20 від 28.07.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/531/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 апеляційну скаргу у справі № 911/531/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 справу № 911/531/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 24.09.2020.

В судовому засіданні 24.09.2020 оголошено перерву до 13.10.2020.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/510/20 від 28.10.2020 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Буравльова С.І. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/531/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 апеляційну скаргу у справі № 911/531/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2020 справу № 911/531/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду: Станік С.Р. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я., а також призначено вказану справу до розгляду на 26 листопада 2020 року об 12:15 год.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2020 визнано необґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" (за підписом представника - адвоката Осадчого В.Б.) про відвід суддям Дикунській С.Я. та Тищенко О.В.; матеріали справи передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" (за електронним підписом представника - адвоката Осадчого В.Б.) про відвід суддів Дикунської С.Я. та Тищенко О.В. від участі у розгляді справи №911/531/19 - відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 розгляд справи № 911/531/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 відкладено на 17.12.2020.

У зв`язку з перебуванням з 14.12.2020 судді Дикунської С.Я., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, здійснити розгляд справи у визначеному складі колегії суддів - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.12.2020, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 справу прийнято до провадження у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Іоннікова І.А., розгляд апеляційної скарги призначено на 28.01.2021.

У зв`язку з перебуванням 28.01.2021 судді Іоннікової І.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, здійснити розгляд справи у визначеному складі колегії суддів - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.01.2021, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 справу прийнято до провадження у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Дикунська С.Я., призначено до розгляду на 04.03.2021.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 04.03.2021 позивач та відповідач представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 отримана Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" згідно рекомендованого поштового повідомлення 415, 4423 (в особі повноважного представника Осадчого В.Б.), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція-1"- згідно рекомендованого поштового повідомлення 431, а також відповідна ухвала була надіслана і на адресу представника за рекомендованим відправленням 735, проте, не була вручена поштовою установою.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Також, 17.12.2020 від представника скаржника засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника скаржника.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників відповідача, як і неподання відповідачами відзиву на апеляційну скаргу, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги (ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників учасників спору.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чимсуд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, 20.08.2012 між позивачем - Приватним акціонерним товариством "Дніпрожилбуд", яке в подальшому змінило свою організаційно-правову форму на товариство з обмеженою відповідальністю, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (наразі - ТОВ "Дніпрожилбуд", сторона 1) та відповідачем - ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" (сторона 2) укладено договір про співробітництво (т.1 а.с.17-27, далі - договір).

У відповідності до п. 3.1 Договору, сторони зобов`язались об`єднувати свої зусилля з метою будівництва об`єкту на ділянці та реалізації на ринку продукції сторони 2 (нерухомого майна, побудованого на ділянці) для досягнення господарських цілей у відповідності до статутних завдань та економічних інтересів кожної із сторін вказаного договору.

При цьому, в розділі 1 вказаного Договору сторонами дано визначення термінів, які вживаються у договорі, зокрема, визначено, що:

? будівництво - комплекс робіт та заходів, необхідних для створення об`єкта, у тому числі (але не виключно) погоджувальні, передпроектні, проектні, будівельно-монтажні та інші роботи;

???ділянка - земельна ділянка, кадастровий номер :01:257:0003, орієнтовною площею 2,4 га, яка розташована за адресою: пров. Прожекторний, м. Вишгород, Вишгородського р-ну, Київської області, запланована для розміщення (будівництва) об`єкту (п.1.1.2 Договору);

??нерухоме майно - об`єкти майна, які розташовуються на землі і не можуть бути переміщені в інше місце без втрати їх якісних або функціональних характеристик (властивостей) (п.1.1.4 Договору);

???об`єкт - житловий комплекс, до складу якого входять багатоквартирні житлові будинки із вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, окремі нежитлові будівлі (пп. 1.1.5. Договору).

Згідно п. 3.2 Договору в рамках вказаного договору всі витрати, пов`язані з будівництвом, фінансування, спорудженням об`єкту та введенням об`єкту в експлуатацію несе сторона 2.

При цьому, відповідно до п. 2.1.3 Договору сторона 1 гарантує, що стороні 2 передані всі наявні у неї оригінали та копії документів щодо правовідносин стосовно ділянки з ТОВ "Смартех системз", ТОВ "Планета Земля", ТОВ ПЕК "Укренергозбереження", ТОВ "Дніпробуд" та, відповідно, стороні 2 відомо про всі можливі претензії третіх осіб, спори чи інші обставини, які можуть негативно вплинути або унеможливити виконання сторонами умов цього договору.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору, сторона 1 має право отримати нерухоме майно у складі об`єкта в обсязі та у порядку, які визначені вказаним договором.

Пунктом 7.1 Договору (в редакції додатку № 1 до договору, т.1 а.с.29) сторони домовились, що після завершення будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію, за умови виконання своїх зобов`язань, передбачених розділом 5 договору, сторона 1 отримує у власність (для оформлення у власність) квартири або інші приміщення в об`єкті, загальна площа яких дорівнює 5% від загальної площі всіх квартир та 3% від нежитлових приміщень комерційного призначення в об`єкті.

Згідно п. 7.2 Договору, сторонами погоджено, що протягом 10 днів з дати завершення проектної документації (стадія "проект") на будівництво об`єкта (відповідної окремої черги будівництва об`єкта) сторона 1 та сторона 2 укладають додаткову угоду до цього договору, згідно з умовами якої за стороною 1 та стороною 2 закріплюються нежитлові приміщення, квартири, машиномісця (у разі наявності останніх) і т.п. у складі об`єкта (відповідної окремої черги будівництва об`єкта) з врахуванням викладеного в п. 8.1. цього договору та проектної документації (складається перелік нерухомого майна, що отримуватиметься стороною 1 після введення об`єкта (відповідної окремої черги будівництва об`єкта) в експлуатацію.

Як визначено п. 7.3 договору, протягом 5 робочих днів з дати введення об`єкту (його черги будівництва) в експлуатацію сторона 1 та сторона 2 укладають додаткову угоду до вказаного договору, згідно з умовами якої до переліку, складеного згідно п. 7.2 договору, вносяться зміни, пов`язані з проведенням технічної інвентаризації площ по об`єкту, присвоєнням квартирам, нежитловим приміщенням і т.п. у складі об`єкта номерів, з відповідним перерахунком фактичних (а не проектних площ).

Нерухомість у складі об`єкта передається стороною 2 та отримується стороною 1 згідно акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною вказаного договору (п. 7.4 договору).

Відповідно до п. 11.1. договору. його строком є час (період), протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки (зобов`язання) відповідно до договору.

За змістом п. 11.2. Договору останній набуває чинності з дати підписання його примірників повноважними представниками сторін і діє протягом семи років з дати його укладення; за згодою сторін строк договору може бути змінений (збільшений або зменшений); у випадку, якщо до закінчення зазначеного строку договору сторонами будуть виконані всі зобов`язання (обов`язки) та реалізовані всі права, ним (договором) передбачені, цей договір припиняється.

Згідно п. 14.5 Договору, до завершення будівництва власником об`єкта у т.ч. як об`єкта незавершеного будівництва є сторона 2. Після завершення будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію сторона 1 набуває право власності на квартири, нежитлові приміщення та машиномісця (в разі наявності) в об`єкті згідно з п. 7.1 договору та в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Як визначено п. 15.6 Договору, додаткові угоди та додатки до вказаного договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

До відповідного Договору додатковою угодою від 28.12.2012 внесені зміни (т.1 а.с.28).

Крім того, 28.12.2012 між позивачем та відповідачем укладено договір суборенди земельної ділянки на виконання рішення Вишгородської міської ради №12/26 від 27.06.2012 "Про надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки".

10.10.2018 позивач направив відповідачу лист-пропозицію №212/18 від 05.10.2018 про укладення додаткової угоди на виконання п. 7.2 укладеного між сторонами договору про співробітництво, що підтверджується описом вкладення в цінний лист.

Відповідний лист отриманий відповідачем 22.10.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 20.11.2018 позивач звертався до відповідача з листом №710/18 від 20.11.2018 щодо укладення додаткової угоди до договору про співробітництво, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, зміст проектів додаткових угод, направлених листом від 05.10.2018 та від 20.11.2018 відрізняється між собою, тобто не є тотожними за змістом.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, оскільки у даній справі заявлені вимоги щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору, в редакції, яка відповідає редакції додаткової угоди, що направлена листом від 20.11.2018, предметом дослідження є відповідна пропозиція, висловлена у листі від 20.11.2018 щодо укладення додаткової угоди у запропонованій редакції. Доказів підписання відповідної додаткової угоди у запропонованій редакції або з розбіжностями відповідачем не надано.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради №358 від 16.11.2017, відповідно до сертифікату серії IV №64 від 06.10.2017, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта, об`єкту будівництва "Будівництво житлового комплексу за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, провулок Прожекторний, 1 черга будівництва", об`єкту присвоєно поштову адресу - Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 8-Д (т.2 а.с.132).

Отже, предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку укласти додаткову угоду у запропонованій позивачем редакції листом від 20.11.2018, а також надати доповнення до додаткової угоди з переліком об`єктів нерухомості та зазначенням їх адрес.

При цьому, в прохальній частині позову позивачем викладено відповідний зміст додаткової угоди, яка містить наступні умови:

"Додаткова угода до договору про співробітництво від 20.08.2018 року

(про закріплення нерухомого майна в об`єкті - "Будівництво житлового комплексу за адресою: Київська обл., м. Вишгород, пров. Прожекторний")

м. Київ _______________

ТОВ "Дніпрожилбуд", далі по тексту "Сторона 1" та ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" в подальшому "Сторона 2" на виконання пункту 7.2. договору про співробітництво домовилися про наступне:

1. Сторона 2 погоджує закріплення за Стороною 1 квартир та нежитлових приміщень в житловому комплексі за адресою: Київська область, м. Вишгород, пров. Прожекторний, що відповідно до п. 7.4 договору Сторона 2 зобов`язується передати по Акту приймання-передачі Стороні 1 після завершення будівництва:

- в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м;

- в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м;

- в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м;

- в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м;

- в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м;

2. Конкретний перелік квартир з зазначенням їх адрес, площі та термінів передачі визначається доповненням до цієї додаткової угоди, що є її невід`ємним додатком.

Від ТОВ "Дніпрожилбуд"

Директор В.Бесараб

Від ТОВ "Вишгородміськреконструкція"

Директор Н. Нечитайло."

Також, позивач у позові просив зобов`язати ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" надати ТОВ "Дніпрожилбуд" доповнення до додаткової угоди про співробітництво від 20.08.2018 року з переліком об`єктів нерухомості та зазначенням їх адрес, зокрема:

- в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м;

- в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м;

- в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м;

- в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м;

- в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.4 вищевказаної статті, визначається на основі, зокрема: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Ч. 2 ст. 181 Господарського кодексу України, передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін; у разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Також відповідно до ч. 3-4 ст.181 Господарського кодексу України: сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору; за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, що визначено ч.5 вказаної статті, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

При цьому, ч. 6-7 ст. 181 Господарського кодексу України визначає, що: у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо); якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом; інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

З урахуванням наведених норм, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції інстанції, що фактично у п. 7.2 укладеного Договору, сторони взяли на себе зобов`язання укласти додаткову угоду у визначений таким пунктом строк - протягом 10 днів з дня настання певної події - завершення проектної документації (завершення стадії проект) щодо закріплення нежитлових приміщень, квартир, машиномісць (за наявності таких) у складі об`єкта (відповідної окремої черги будівництва), що отримуватиметься стороною 1 після введення об`єкта (відповідної черги будівництва об`єкта в експлуатацію).

Враховуючи, силу факту укладення договору (Договору про співробітництво від 20.08.2012) у відповідача виникло зобов`язання укласти передбачену цим пунктом договору додаткову угоду.

Як встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної інстанції строк виконання відповідного зобов`язання - укласти додаткову угоду, передбачену п.7.2 договору, - який починає свій перебіг з дня завершення стадії "проект" для І,ІІ,ІІІ,V,VI черги будівництва відповідного житлового комплексу, настав, оскільки позивачем, шляхом надання експертних звітів на виконання експертизи проекту будівництва по проектам відповідних черг, доведено, що відповідна стадія завершена.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції враховує, що посилання на закінчення строку дії договору на момент розгляду спору щодо укладення такої додаткової угоди не може бути взято до уваги, оскільки на момент звернення з позовною заявою до суду такий строк не закінчився, а закінчення строку договору, за змістом ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України, не є підставою для припинення зобов`язань, які виникли в силу такого договору, однак, не були виконані сторонами.

Доводи відповідача стосовно відсутності обов`язку щодо укладення такої додаткової угоди, з посиланням на невиконання позивачем певних зобов`язань за договором, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки укладений сторонами договір не передбачає виникнення такого зобов`язання (укласти, передбачену п. 7.2 Договору, Додаткову угоду) виключно за умови виконання зобов`язань стороною 1 за таким договором. Така залежність визначена лише для отримання у власність відповідних квартир та приміщень, як вбачається із змісту п.п.7.1, 7,3, 7.4 Договору, з яких вбачається, що після введення об`єкта в експлуатацію сторони мають укласти іншу додаткову угоду, згідно з умовами якої внести зміни до переліку, складеного згідно п.7.2 Договору та така нерухомість передається відповідно до акту прийому-передачі. При цьому, п.7.1 такого договору визначено, що сторона 1 отримує у власність відповідні об`єкти за умови виконання зобов`язань, передбачених розділом 5 договору.

Як встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, у даній справі розглядаються вимоги щодо зобов`язання укласти додаткову угоду, визначену п.7.2 договору, і настання строку виконання такого зобов`язання обумовлюється певною подією - завершенням стадії проект.

Посилання відповідача на введення його позивачем в оману при укладенні договору щодо відсутності існуючих ризиків та будь - яких претензій з боку третіх осіб - обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки не надано доказів визнання відповідного договору недійсним з цих підстав.

Між тим, в силу ст.230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Отже, правочин, вчинений внаслідок обману, не є нікчемним (абсолютно недійсним), його дійсність може бути оспорена за позовом заінтересованої особи.

Згідно з ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції враховує, що , що відповідач не має обов`язку укласти додаткову угоду, передбачену п.7.2 договору, у запропонованій позивачем редакції і щодо якої заявлені вимоги у даній справі з наступних підстав.

З проекту додаткової угоди, яку позивач направив відповідачу листом від 20.11.2018 вбачається, що позивач запропонував таку редакцію відповідної додаткової угоди:

"Додаткова угода до договору про співробітництво від 20.08.2018 року

(про закріплення нерухомого майна в об`єкті - "Будівництво житлового комплексу за адресою: Київська обл., м. Вишгород, пров. Прожекторний")

м. Київ _______________

ТОВ "Дніпрожилбуд", далі по тексту "Сторона 1" та ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" в подальшому "Сторона 2" на виконання пункту 7.2. договору про співробітництво домовилися про наступне:

1.Сторона 2 погоджує закріплення за Стороною 1 квартир та нежитлових приміщень в житловому комплексі за адресою: Київська область, м. Вишгород, пров. Прожекторний, що відповідно до п. 7.4 договору Сторона 2 зобов`язується передати по Акту приймання-передачі Стороні 1 після завершення будівництва:

- в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м;

- в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м;

- в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м;

- в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м;

- в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м;

2. Конкретний перелік квартир з зазначенням їх адрес, площі та термінів передачі визначається доповненням до цієї додаткової угоди, що є її невід`ємним додатком.

Від ТОВ "Дніпрожилбуд"

Директор В.Бесараб

Від ТОВ "Вишгородміськреконструкція"

Директор Н. Нечитайло."

В свою чергу матеріалами справи підтверджується, що згідно п.7.2 договору, на який позивач посилається, обґрунтовуючи заявлені вимоги, сторони узгодили укладення додаткової угоди, якою закріплюються нежитлові приміщення, квартири та машиномісця (складається перелік нерухомого майна, що отримуватиметься стороною 1 після введення об`єкта в експлуатацію.

Між тим, за додатковою угодою, у тій редакції, що пропонує позивач, у відповідача вже виникає зобов`язання передати відповідні об`єкти після настання певної події - завершення будівництва, що фактично суперечить як п.7.2 Договору, так і іншим пунктам договору, які визначають необхідність у подальшому укладення додаткової угоди щодо внесення змін до переліку та отримання у власність відповідного майна виключно за умови виконання своїх зобов`язань, передбачених розділом 5 договору, стороною 1 (п.7.3, 7.4, 7.1).

Окрім того, передачі квартир за актом приймання передачі у відповідності до п. 7.4 Договору, як вбачається з п. 7.3 вказаного Договору, передує введення об`єкту (його частини) в експлуатацію, а також проведення технічної інвентаризації площ по об`єкту, присвоєнням квартирам, нежитловим приміщенням і т.п. у складі об`єкта номерів, з відповідним перерахунком фактичних (а не проектних площ).

Також, в матеріалах справи відсутні докази, що сторонами у даній справі надано доказів введення в експлуатацію об`єктів (його частин), крім першої черги, в експлуатацію.

Разом з тим, відповідач, в силу п.7.2 договору, зобов`язаний укласти угоду на певних, визначених таким пунктом умовах.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обумовлені як ст. 180, 181, 187 Господарського кодексу України, так і п. 7.2 договору підстави для задоволення заявлених вимог в частині зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду в редакції, запропонованій позивачем - відсутні. При цьому, на розгляд суду передані не окремі неузгоджені розбіжності, а вимоги щодо визнання укладеної угоди у цілому.

Також, позивач просить суд зобов`язати ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" надати ТОВ "Дніпрожилбуд" доповнення до додаткової угоди про співробітництво від 20.08.2018 року з переліком об`єктів нерухомості та зазначенням їх адрес, зокрема:

??в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м;

??в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м;

??в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м;

??в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м;

в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що вдповідна вимога є похідною від вимоги укласти додаткову угоду у запропонованій редакції, оскільки є доповненням до відповідної додаткової угоди, отже, теж не підлягає задоволенню.

Також, суд апеляційної інстанції стосовно дослідження умов запропонованої до укладення угоди, про що надано вказівку і у постанові суду касаційної інстанції при направленні справи на новий розгляд, дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджується, що додатком до договору про співробітництво від 20.08.2012 сторонами було внесено зміни у пункт 7.1 договору, який викладено в редакції, яка передбачає, що після завершення будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію , за умови виконання своїх зобов`язань , передбачених розділом 5 цього договору, сторона1 отримує у власність (для оформлення у власність) квартири або інші приміщення в об`єкті, загальна площа яких дорівнює 5% від загальної площі всіх квартир та 3% від нежитлових приміщень комерційного призначення в об`єкті, а пункт 14.8 також викладено у редакції, яка передбачає, сторона1 має право на отримання (після завершення будівництва та введення в експлуатацію) у власність (для оформлення у власність) квартири або інші приміщення в об`єкті, загальна площа яких дорівнює 5% від загальної площі всіх квартир та 3% від нежитлових приміщень комерційного призначення в об`єкті.

При цьому, запропонована позивачем до укладення додаткова угода (зміст якої наведено у прохальній частині позову) містить умови, які передбачають встановлення обов`язку відповідача щодо передачі по Акту приймання-передачі після завершення будівництва:- в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м; - в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м; - в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м; - в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м; - в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м.

В свою чергу, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, що визначені в запропонованій д укладення угоді відповідні площі узгоджуються як з обумовленими у договорі відсотковими співвідношеннями, так і з відповідними площами, які існують у відповідному житловому комплексі з урахуванням відповідної проектної документації. Жодного доказу визначення відповідних площ (зокрема і з урахуванням (ст. ст. 98, 101 Господарського процесуального кодексу України), зокрема і щодо узгодження таких з п. 7.1, 14.8 договору (з урахуванням внесених змін) - до матеріалів справи позивачем - не подано.

Позивачем у позові не наведено жодних обґрунтувань, як не надано і жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України стосовно визначення як певних площ у певних чергах, так не надано і жодних доказів стосовно того, що позивач наділений самостійно повноваженнями щодо визначення квадратури певних площ по відношенню до процентних показників у договорі, і що визначені ним площі узгоджуються як з існуючим об`єктом, так і умовами договору.

Ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує, що в силу приписів ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що запропонована до укладення додаткова угода взагалі не містить ні чіткого адресу відповідного об`єкту, як не містить і жодного посилання на відповідний кадастровий номер земельної ділянки, які б в сукупності підтверджували існування визначеного позивачем об`єкту та його чітке місце розташування. І хоча до матеріалів справи учасниками спору було долучено відповідні документи щодо землекористування відповідною земельною ділянкою, присвоєння поштової адреси об`єкту, проте, вказані обставини не спростовують обов`язок сторін при встановленні певного правовідношення чітко узгодити умови такого правовідношення.

При цьому, умова додаткової угоди щодо погодження відповідних квартир їх адрес , площі та термінів визначається у відповідному доповненні, що є її невід`ємним додатком - судом апеляційної інстанції визнається такою, що по-перше не містить чіткого встановлення правовідношення учасників спору стосовно певних прав та обов`язків, з урахуванням умов угоди про співробітництво; а по-друге, ні до матеріалів справи, ні до жодного з листів, якими позивачем направлялись відповідачу проекти додаткових угод (і в яких містилась відповідна умова щодо наявності додатку до угоди щодо погодження відповідних квартир їх адрес , площі та термінів) - не було подано доказів в підтвердження як складання, так і направлення відповідачу обумовленого доповнення, з певними показниками, а заявляючи у позові відповідну вимогу щодо зобов`язання відповідача надати таке доповнення, позивач фактично заявляє вимогу, яка не відповідає змісту заявленої вимоги про укладення додаткової угоди.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не вчинено відповідної пропозиції щодо укладння відповідного договору на певних умовах в розумінні ст. 181, 187 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України, як і не визначено істотних умов запропонованого договору, що суперечить ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд позбавлений права втручатися у визначення відповідних істотних умов, адже це суперечитиме закріпленому у ст. ст. 2, 14 Господарського процесуального кодексу України принципу диспозитивності, а узгодження відповідних умов є саме обов`язком сторін в розумінні наведених вимог закону, що нерозривно кореспондується х їх правами щодо встановлення певного господарського правовідношення.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованими та правомірними висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція" про визнання укладеною додаткової угоди до договору про співробітництво від 20.08.2018 у запропонованій позивачем редакції (лист від 20.11.2018 №710/18) та зобов`язанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція" надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" доповнення до додаткової угоди про співробітництво від 20.08.2018 з переліком об`єктів нерухомості та зазначенням їх адрес.

Також, судом першої інстанції з посиланням на ст. ст. 256, 257, 261 ч. 1, ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України відхилено заяву відповідача щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності з огляду на те, що за змістом ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише у випадку встановлення судом наявності порушення права особи, яка звернулась до суду з позовом; у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 у справі №911/531/19.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 у справі №911/531/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 у справі №911/531/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд".

4. Матеріали справи №911/531/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 22.03.2021.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

С.Я. Дикунська