СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. Справа № 922/2349/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя Радіонова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Козаковій О.В.,

за участю представників:

прокурора - Горгуль Н.В., службове посвідчення Харківської обласної прокуратури від 09.10.2020 №057317;

1-го відповідача - не з`явився;

2-го відповідача - не з`явився;

3-го відповідача - Радьков С.М., в порядку самопредстаництва (директор) - на підставі витягу з ЄДРПОУ, паспорту (від 29.03.99 серія ММ№155916);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - не з`явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м. Харків, (вх. №569 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2021 (суддя - Погорелова О.В., підписану 01.02.2021) у справі №922/2349/19

за позовом Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області,

до 1) Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, м. Харків;

2) Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Кіндрашівка, Куп`янський район, Харківська обл.;

3) Фермерського господарства "Ранг", с. Кіндрашівка, Куп`янський район, Харківська обл.;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Фермерське господарство "Приоскільне", с. Кіндрашівка, Куп`янський район, Харківська обл.;

про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди та суборенди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку державі, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Ранг» про:

- визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2308-СГ;

- визнання недійсним укладеного 21.11.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 14,3160 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;

- визнання недійсним укладеного 06.01.2017 між ОСОБА_1 та ФГ "Ранг" договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 14,3160 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасування державної реєстрації права суборенди земельної ділянки;

- зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 14,3160 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0613, вартістю 327379,53 грн державі в особі ГУ Держгеокадастру.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що:

- наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області від 26.09.2014 № 2308-СГ було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим надання у користування (оренду) ОСОБА_2 , а в подальшому - в суборенду ФГ "РАНГ", земельної ділянки відбулося незаконно, з порушенням вимог земельного законодавства;

- ФО ОСОБА_1 не мав наміру створення фермерського господарства та використання земель за призначенням, адже при зверненні із заявою про надання в оренду земельної ділянки не підтверджено наявністьу нього необхідної матеріально-технічної бази для обробітку землі; дозвіл на розробку землерозпорядної документації 2-му відповідачу не надавався, проект відведення земельних ділянок або технічна документації щодо встановлення меж земель на місцевості компетентними органами у відповідності до ст. ст. 185, 186, 186-1 Земельного Кодексу України не розроблялись та не погоджувались, Головним управління Держземагенства у Харківській області не затверджувались; дії 2-го відповідача були спрямовані на отримання ФГ "РАНГ" в користування земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме - без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст.124,134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на той час);

- оскільки наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області від 26.09.2014 №2308-СГ прийнято усупереч положень ст. ст. 122, 123, 124, 134, 150, 186, 186-1 Земельного кодексу України, ст. ст. 7, 8, 14 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на той час), останній підлягає скасуванню, договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства від 21.11.2014, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 , підлягає визнанню недійсним;

- договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 06.01.2017, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг», з огляду на невідповідність наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2308-СГ вимогам чинного законодавства та визнання недійсним укладеного на його підставі договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 21.11.2014, у відповідності до положень ст. ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України підлягає визнанню недійсним та, як наслідок, поверненню земельної ділянки загальною площею 14,3160 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0613, вартістю 327379,53 грн державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області;

- порушення, що свідчать про незаконність надання ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства та в подальшому їх передача в суборенду ФГ «Ранг», прокурором виявлено лише за результатами опрацювання листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 11.10.2017 №10-20-14-14673/0/19-17 та доданих до нього документів, отриманих Ізюмською місцевою прокуратурою 26.10.2017, що, на думку прокурора, відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України, ч.1 ст. 261 ЦК України, свідчить про пропуск строку позовної давності з поважних причин та підлягає поновленню.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.11.2019 у справі №922/2349/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2020 постанова Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 та рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2019 скасовані, а справа передана на новий розгляд суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у задоволенні клопотань першого відповідача про зупинення провадження у справі - відмовлено. Позов залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що:

- Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, незважаючи на наявність вищевказаного наказу цього органу про передачу в оренду земельної ділянки, яке прокурор визначив в якості відповідача у даній справі, не позбавлене права звернутися до суду із вказаним позовом;

- до повноважень прокурора не віднесено позбавлення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області права звернення відповідального органу до суду за захистом інтересів держави;

- прокурором не дотримано вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та не додано доказів здійснення відповідного попереднього повідомлення уповноваженого органу.

Заступник керівника Харківської обласної прокуратури з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що:

- чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду , що унеможливлює здійснення ним захисту інтересів держави у даній сфері в такий спосіб, у зв`язку з чим прокурором пред`явлено позов в інтересах держави як позивачем, який володіє спеціальною процесуальною правоздатністю;

- звернення до суду із позовом про визнання недійсним та скасування акту органу виконавчої влади виключає можливість такого органу одночасного набуття у справі статусу позивача та відповідача у справі;

- відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах (відповідного суб`єкта владних повноважень) означає відсутність відповідного суб`єкта владних повноважень, якого належить повідомляти у порядку, визначеному абз. 3 ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2021 визначено колегію суддів у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у справі №922/2349/19 залишено без руху. Надано десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали апелянту для усунення недоліків, а саме подати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, який становить 2 270,00 грн. Роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

24.02.2021 від ОСОБА_1 надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження (вх. № 2421), в яких він зазначив про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження у даній справі з огляду на те, що прокурором не обґрунтована наявність підстав для представництва держави через наявність органу державної влади, уповноваженого виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яке прокурор визначив відповідачем у даній справі і яке не позбавлене права самостійно звернутися до суду з відповідним позовом.

З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 24.02.2021, від скаржника на адресу Східного апеляційного господарського суду 01.03.2021 надійшло платіжне доручення від 17.02.2021 № 299 на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі №922/2349/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у справі №922/2349/19; призначено справу до розгляду на 18.03.2021 об 11год 00хв; встановлено строк до 16.03.2021 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі; встановлено учасникам справи строк до 16.03.2021 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги, з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

16.03.2021 до суду апеляційної інстанції від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3214), в якому 1-й відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу залишити в силі. Головне управління Держгеокадастру посилається на те, що наявність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів попереднього звернення прокурора до відповідного суб`єкта владних повноважень є обов`язковою умовою, за якої можливий судовий розгляд позову прокурора, натомість у даних правовідносинах прокурором не дотримано порядку повідомлення компетентного органу про намір звернення до суду за захистом порушених інтересів держави.

Також у відзиві на апеляційну скаргу 1-й відповідач просив розглядати справу №922/2349/19 без участі свого представника.

16.03.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №3187), в якому 2-й відповідач просив у задоволенні позовної заяви заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області відмовити у повному обсязі; у разі визнання обґрунтованими позовних вимог, застосувати наслідки пропуску процесуальних строків, визначених ч.4 ст. 267 ЦК України.

У вказаному відзиві 2-й відповідач просив справу розглянути без його участі з урахуванням викладеної правової позиції.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Представник 3-го відповідача у судовому засіданні підтримав свою позицію у справі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, Фермерське господарство "Приоскільне", у судове засідання 18.03.2021 не з`явилась; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, а також викладені в апеляційній скарзі, відзивах на апеляційну скаргу доводи сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.09.2014 громадянин ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагенства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0613) площею 14,3160 га, за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років. Заявником зазначено, що фермерське господарство буде вестись одноосібно з можливим використанням найманих працівників; право на безоплатне одержання земельних ділянок у власність для даного виду використання ним не використано.

За змістом заяви до неї додано: копія витягу з Державного реєстру прав, копія паспорту та ідентифікаційного коду, копія документа про наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства та інформація про нормативну грошову оцінку.

Відповідно до довідки від 02.09.2014 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл її за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2014 була наявна земельна ділянка площею 14,3160 га, землі державного резервного фонду, сільськогосподарського призначення. У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наведено інформацію про те, що земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0614, розташована за адресою: Кіндрашівська сільська рада Куп`янського району Харківської області, форма власності державна, дата державної реєстрації 07.11.2013.

Згідно з дипломом НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 1987 року по 1993 рік навчався в Харківському інституті механізації та електрифікації сільського господарства, за спеціальністю механізація сільського господарства.

Відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області від 26.09.2014 № 2308-СГ «Про надання в оренду земельної ділянки» надано громадянину ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), загальною площею 14,3160 га із кадастровим номером :02:000:0613, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав 09.09.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37), яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років. Встановлено річну орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 4 відсотки від її нормативної грошової оцінки. Наказано громадянину ОСОБА_1 укласти договір оренди землі з Головним Управлінням Держземагенства в Харківській області; приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) згідно «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» та оформлення права користування земельною ділянкою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На виконання вказаного наказу 21.11.2014 між ГУ Держземагенства у Харківській області (орендодавець) і ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка знаходиться (розташована) за межами населеного пункту с.Кіндрашівка на території Куп`янського району Харківської області.

Відповідно до умов п.2 вказаного договору в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером :02:000:0613, загальною площею 14,3160га сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (ріллі), яка розташована за межами населеного пункту с.Кіндрашівка на території Куп`янського району Харківської області.

За умовами п.8 цього договору договір оренди укладено терміном на 49 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства (п.14 договору оренди землі від 21.11.2014, укладеного між сторонами).

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області відповідно до витягів з Державного земельного кадастру та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності по акту приймання-передачі об`єкта оренди (п.17 цього договору).

Відповідно до п.32 договору орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи; передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення, за погодженням з орендодавцем.

21.05.2015 між сторонами складений акт приймання-передачі земельної ділянки згідно з договором від 21.11.2014, відповідно до якого Головне управління Держземагенства у Харківській області передало, а ОСОБА_1 прийняв земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0613), загальною площею 14,3160га сільськоосподарського призначення сільськогосподарських угідь (ріллі), яка розташована за межами населеного пункту с.Кіндрашівка на території Куп`янського району Харківської області.

07.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою про надання згоди на передачу в суборенду земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 158,0579 га з кадастровими номерами: №:04:000:0305, №:02:000:0615, №:02:000:0614, №:02:000:0608, №:02:000:0612, №:02:000:0611, №:02:000:0610, №:02:000:0613, які розташовані за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради на території Куп`янського району Харківської області та перебувають у заявника в оренді за договорами оренди від 21.11.2014.

Як вбачається із заяви, скаржником додано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; копії договорів оренди землі від 21.11.2014; копії додаткових угод до договорів оренди землі від 16.01.2016; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Наказом ГУ Держгеокадастру від 13.12.2016 № 14384-СГ "Про надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду" надано згоду ОСОБА_1 на передачу в суборенду земельної ділянки загальною площею 14,3160 га, у тому числі рілля 14,3160 га, з кадастровим номером :02:000:0613, розташованої за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, яка передана в оренду ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 21.11.2014, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

06.01.2017 між ОСОБА_1 (орендар) і ФГ «Ранг» (суборендар) укладено договір суборенди землі, за умовами якого в суборенду строком на 49 років передано земельну ділянку загальною площею 14,3160га, у тому числі рілля 14,3160 га, з кадастровим номером :02:000:0613, яка знаходиться за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, додатками до якого є розрахунок розміру орендної плати та акт прийому-передачі ділянки в суборенду.

11.10.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області за результатами розгляду запиту Куп`янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області про надання копій документів щодо відведення у користування ОСОБА_1 земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, а також копій документів щодо передачі в суборенду зазначених земельних ділянок, направлено зупитувані копії документів в електронному вигляді.

Вбачаючи наявність порушених інтересів держави, прокурор звернувся до господарського суду Харківської області із позовом, при цьому, в обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів в суді, зазначив необхідність вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів. На думку прокурора, порушення інтересів держави полягає в недотриманні ГУ Держземагентства у Харківській області вимог спеціального законодавства, що призвело до незаконної передачі у користування ОСОБА_1 , а згодом в суборенду ФГ "Ранг", без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), чим підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади, які уповноважені на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території.

З огляду на те, що, на переконання прокурора, ГУ Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у тому числі - законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, однак є відповідачем у даній справі, прокурор звернувся із самостійним позовом до господарського суду в інтересах держави.

За результатами нового розгляду справи місцевим господарським судом постановлено ухвалу про залишення позову прокурора без розгляду з підстав, викладених вище.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного провадження у даній справі, як вбачається зі змісту апеляційної скарги Заступника керівника Харківської обласної прокуратури, є ухвала суду першої інстанції, якою позов заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області залишено без розгляду з посиланням на відсутність у вказаної особи процесуальної дієздатності для звернення до суду із даним позовом.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Водночас, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.

Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на приписи законодавства, на підставі яких подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17 та від 15.05.2019 у справі №911/1497/18.

При цьому, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокурором у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до статті 188 ЗК України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно зі статтею 187 ЗК України, контроль використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

У статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" також встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

За приписами статті 15-2 ЗК України, які кореспондуються з приписами статті 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у т.ч. за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Відповідно до п. 7 Положення про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами п. п. 22 п. 11 Положення, Голова Держгеокадастру скасовує повністю чи в окремій частині акти територіальних органів Держгеокадастру.

Підпунктом 3 п. 10 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.11.2015 № 1119 передбачено, що міністр доручає керівникам центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, скасовувати акти їх територіальних органів повністю чи в окремій частині, а в разі відмови скасовує такі акти повністю чи в окремій частині.

Як вбачається із Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і їй підпорядковане.

За змістом пункту 3 цього положення завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), який наділений повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками, є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави; голова Держгеокадастру наділений повноваженнями самостійно скасовувати акти своїх територіальних органів, тобто, усунення порушеного права держави може відбуватися і у позасудовій процедурі.

Звертаючись до господарського суду із даним позовом прокурор вказав, що є самостійним позивачем, оскільки ГУ Держгеокадастру у Харківській області - один зі співвідповідачів, наказ якого оскаржується через недотримання вимог законодавства стосовно передання земельної ділянки в користування для ведення фермерського господарства.

При прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не позбавлене права звернутися до суду із позовом про визнання недійсними спірних договорів оренди та суборенди земель, незважаючи на наявність вищевказаного наказу цього органу про передачу в оренду земельної ділянки, та навести підстави, за яких вважало би видачу такого наказу незаконним, а суд під час розгляду такого позову не позбавлений права надати правову оцінку такому наказу, який є, фактично, письмовою формою волевиявлення особи, яка діє від імені власника землі у спірних правовідносинах.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різні функції, а саме: функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.09.2020 у справі № 917/468/19, від 13.11.2018 у справі № 920/1/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив ГУ Держгеокадастру у Харківській області одним із співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування його наказу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість захисту прокурором інтересів держави за вимогами, які заявив прокурор, та наявністю підстав для залишення позову прокурора без розгляду.

Вказана правова позиція викладена також у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 у справі № 698/119/18.

Крім того, колегія суддів зазначає, що аналогічна правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №922/526/19 за результатами розгляду ухвали Господарського суду Харківської області від 01.10.2019 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 27.07.2020, якими на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України залишено без розгляду позов між тими ж сторонами у подібних правовідносинах.

Щодо обов`язку прокурора у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» здійснити попереднє повідомлення компетентного державного органу про намір звернення до суду за захистом відповідних інтересів держави у даних правовідносинах, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до абз. 3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме - подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності, які дають підстави прокурору для звернення до суду в інтересах держави.

Незвернення прокурора до компетентного органу свідчить про відсутність підстав стверджувати, що захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах.

Вказаних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, органами прокуратури не було здійснено попереднього повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про намір звернутися до господарського суду із даним позовом.

При цьому, на переконання прокурора, відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах (відповідного суб`єкта владних повноважень) у зв`язку із визначенням останнього відповідачем у даній справі, означає відсутність відповідного суб`єкта владних повноважень, якого належить повідомляти у порядку, визначеному абз. 3 ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів, враховуюче викладене у сукупності, погоджується із доводами прокурора та зазначає про відсутність процесуального випадку поєднання позивача та відповідача в одній особі, що унеможливить розгляд спору у частині визнання недійсним акту компетентного органу за відсутністю спору як такого.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у березні 2018 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області із позовом між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, як і у даній справі.

За результатами розгляду вказаного спору Великою Палатою Верховного Суду у справі №628/774/18 прийнято постанову від 29.05.2019, якою залишено без змін ухвалу Харківського апеляційного суду від 21.11.2018 та визнано обґрунтованим висновок апеляційного суду про наявність підстав для закриття провадження у справі та необхідності розгляду даного спору у порядку господарського судочинства.

З наведеного вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області було обізнане про намір прокурора звернутися до суду за захистом державних інтересів, вбачаючи їх порушеними спірними правовідносинами, при цьому, доказів реагування відповідного органу з моменту, коли йому стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, з урахуванням викладеного у сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі Заступника керівника Харківської обласної прокуратури знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає її задоволенню, а ухвала Господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у справі № 922/2349/19 не відповідає вимогам процесуального законодавства через відсутність правових підстав для залишення позову прокурора без розгляду, існують достатні правові підстави для її скасування та продовження розгляду справи місцевим господарським судом.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, ч.2 ст. 273, п.6 ч.1 ст. 275, пп. 3, 4 ст. 280, ст. ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м.Харків, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у справі №922/2349/19 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.01.2021 у справі №922/2349/19 скасувати.

Справу №922/2349/19 повернути до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені стяттями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.03.2021

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова