ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.2021 Справа № 920/1112/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., за участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1112/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (41100, Сумська область, м.Шостка, вул. Гагаріна, буд. 1, ),

про стягнення 1202477,19 грн.,

за участю представників сторін в режимі відеоконференції:

від позивача: Поліщук В.О. (довіреність від 17.05.2019 №14-200),

від відповідача: Вєтоха (ордер серії СМ №3 від 18.02.2021),

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

встановив:

05.11.2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 1202477,19 грн. заборгованості (в т.ч.: 544908,10 грн пені, 238451,80 грн. 3% річних, 419117,29 грн. інфляційних втрат) за неналежне виконання договору постачання природного газу від 15.09.2017 №6079/1718-БО-29, а також 18037,16 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 10.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/1112/20 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 24.12.2020, 10:30; встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

30.11.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву (вх № 10580/20 від 30.11.2020), в якому не заперечує факту неналежного виконання умов договору постачання природного газу від 15.09.2017 №6079/1718-БО-29 та просить суд зменшити розмір пені за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України" на 90%.

Також 30.11.2020 відповідачем подано клопотання щодо зменшення розміру пені (3632к від 30.11.2020), відповідно до якого відповідач просить суд згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України зменшити розмір пені за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України" на 90%.

Ухвалою суду від 16.12.2020 задоволено заяву представника позивача від 01.12.2020 №39/5-3606-20 (вх. №3675к від 02.12.2020) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду у справі №920/1112/20; постановлено проведення підготовчого засідання у справі №920/1112/20 за участю представника позивача - адвоката Поліщука Валерія Олександровича у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

23.12.2020 представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву і просить суд відмовити у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкції у повному обсязі та задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.12.2020 задоволено клопотання відповідача про перенесення розгляду справи та встановлення додаткового строку для надання заперечення, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, встановлено відповідачу додатковий строк для надання заперечень - до 29.01.2021 та відкладено підготовче засідання у справі № 920/1112/20 на 09.02.2021.

02.02.2021 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив (вх № 958/21), в якому зазначає, що задоволення клопотання про зменшення пені на 90% в жодному випадку не порушить баланс інтересів сторін по справі, а тому підтримує його в повному обсязі.

08.02.2021 від відповідача надійшла заява (вх № 1124/21), в якій відповідач просить суд справу розглядати без участі представника відповідача, клопотання про зменшення розміру пені задовольнити.

Ухвалою суду від 09.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 09.03.2021 за участю представника позивача - адвоката Поліщука Валерія Олександровича у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 24.02.2021 задоволено заяву представника відповідача - ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" (вх № 967к від 23.02.2021) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 920/1112/20; доручено Шосткинському районному суду Сумської області забезпечити участь представника відповідача ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" у розгляді справи по суті, призначеному на 09.03.2021, 14:30 у справі №920/1112/20, в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

У судовому засіданні 09.03.2021 судом встановлено:

Представники сторін в режимі відеоконференції в судове засіданні прибули.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання заяв по суті справи та доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судом розпочато розгляд справи по суті.

Позивач позовні вимоги підтримав просив суд позовні задовольнити та відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені на 90%.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про зменшення пені та просив суд зменшити розмір пені на 90%.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

15.09.2017 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір постачання природного газу №6079/1718-БО-29 (далі договір).

Водночас сторонами були укладені додаткові угоди до договору: 15.01.2018 додаткова угода №1 та 04.04.2018 додаткова угода №2.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017- 2018 роках природний газ, а споживач, у свою чергу, зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2 договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. договору).

У разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 8.2. договору в редакції додаткової угоди №1 від 15.01.2018).

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року (т.1 ар.с. 28-34) позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 29773046,57 грн.

Поставлений позивачем природний газ у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, загальною вартістю 29773046,57 грн., оплачений відповідачем повністю, однак поза межами строків, визначених пунктом 6.1 договору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та, всупереч умовам укладеного сторонами договору, несвоєчасно оплатив переданий природний газ, у зв`язку з чим відповідачу нараховані пеня відповідно до пунктів 8.2 договору, "інфляційні втрати" та 3% річних.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України), є договір.

У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як встановлено судом, поставлений позивачем відповідачу природний газ у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, загальною вартістю 29773046,57 грн., оплачений відповідачем повністю, однак поза межами строків, визначених п. 6.1 договору.

У п. 10.3 договору сторони погодили, що строк, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2 редакції додаткової угоди №1 від 15.01.2018, - у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно поданого до позову розрахунку позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 544908,10 грн.

У поданому відповідачем відзиві на позов (вх№3632к від 30.11.2020), запереченнях (вх№958/21 від 02.02.2021) та в окремому клопотанні щодо зменшення розміру пені (вх№3632к від 30.11.2020) щодо заявленого позивачем розміру пені, що підлягає стягненню відповідач не заперечує, водночас просить суд зменшити розмір пені на 90% .

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, враховуючи встановлений судом факт несвоєчасної оплати відповідачем природного газу, поставленого у жовтні 2017 року - квітні 2018 року, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 544908,10 грн. пені.

Щодо клопотання відповідача про зменшення пені на 90% з посиланням на приписи ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, суд зазначає наступне:

В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначає про скрутний фінансовий стан.

Судом встановлено, що на підтвердження скрутного фінансового стану підприємства відповідача, останнім до заяви (вх№3632к від 30.11.2020) додані звіти про фінансові результати підприємства за 2019 рік та 9 місяців 2020 року, а також довідка від 19.11.2020 №1747 щодо дебіторської заборгованості на загальну суму 117360253,94 грн.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій. Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідна правова позиція викладена в постановах КГС ВС: від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84697577); від 12.09.2019 у справі № 910/10427/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84214605); від 11.09.2019 у справі № 905/2149/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84634203); від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84186907); від 27.09.2019 у справі № 923/760/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84626225).

Суд приймає до уваги те, що газ, який поставлений за спірним договором, використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями; відповідачем у повному обсязі сплачено основний борг; позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору; заявлені до стягнення суми процентів річних та інфляційних втрат у певній мірі компенсують знецінення несплачених відповідачем коштів.

Зменшення розміру пені є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Таким чином, оскільки зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вважає, що відповідачем доведено наявність виключних обставин, за яких можливе зменшення неустойки, проте суд задовольняє частково клопотання відповідача щодо зменшення пені на 90 % та зменшує обґрунтовано нарахований позивачем в 544908,10 грн розмір пені на 50 %.

Отже, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 272454,05 грн. пені.

Щодо стягнення з відповідача 238451,80 грн. 3% річних, 419117,29 грн. інфляційних втрат суд зазначає наступне:

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 викладений правовий висновок про те, що при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19).

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, доданого до позовної заяви, останнім нараховано відповідачу 238451,80 грн. 3% річних, 419117,29 грн. інфляційних втрат.

Відповідач проти стягнення 1600142,21 грн 3% річних та 6195738,86 грн інфляційних втрат ні у поданому відзиві на позов, ні у запереченнях не заперечував.

З огляду на вищенаведене, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, враховуючи факт несвоєчасної оплати відповідачем природного газу, поставленого у жовтні 2017 року - квітні 2018 року, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 238451,80 грн. 3% річних, 419117,29 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення 1202477,19 грн. заборгованості задовольняються судом частково, а саме: в частині стягнення з відповідача 238451,80 грн 3% річних, 419117,29 грн інфляційних та 272454,05 грн пені, а в частині стягнення 272454,05 грн пені суд відмовляє у зв`язку із зменшенням судом розміру пені на 50 %.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 18037,16 грн покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (41100, Сумська область, м.Шостка, вул. Гагаріна, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 272454,05 грн (двісті сімдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири грн 05 коп.) пені, 238451,80 грн (двісті тридцять вісім тисяч чотириста п`ятдесят одна грн 80 коп.) 3% річних, 419117,29 грн (чотириста дев`ятнадцять тисяч сто сімнадцять грн 29 коп) інфляційних втрат, а також 18037,16 грн. (вісімнадцять тисяч тридцять сім грн 16 коп.) судового збору.

3. В іншому - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

У зв`язку із відпусткою судді Котельницької В.Л., повний текст рішення складено та підписано 22.03.2021.

Суддя В.Л. Котельницька